Efter De Geer maae vi derefter omtale Motpennawer, og det lidt udforligere, saa- 
meget mere som ogsaa han er forbigaaet af Schiodte. Efter først at have behandlet In- 
sekternes Tracheesystem i Almindelighed og flere Sommerfuglelarvers i Særdeleshed ender 
Moldenhawer med Oldenborrelarven, hyis Tracheesystem erkleres for ganske lukket: «Aber bey 
dem Engerling, der Larve des Maykäfers (Scarabeus Melolontha) ist das Stigma durch eine 
zusammenhängende, sphärisch gewölbte nicht ganz zarte Haut von aussen dicht verschlossen, 
es ist gar keine Spalte vorhanden und überhaupt kein freyer Ausweg der Tracheen 
sichtbar». Han mener tillige, at Tracheerne ere Blodkar, hvis Ender, Stigmata, virke 
ligesom Gjæller. Han fortsætter nemlig saaledes: «Hier wenigstens ist es, gleich beym 
ersten Anblick, unverkennbar, dass nur durch diese Haut, welche den inneren Raum der 
festern bogenförmigen Basis ausfüllt, aus der die Trachee entsteht, die Flüssigkeit, welche 
das Gefäss enthält, auf eine ähnliche Art mit der Atmosphäre in Verbindung treten kann, 
als das Blut der Thiere auf den zarten Wänden zellichter Schläuche der Luft ausgesetzt 
wird» («Beyträge zur Anatomie der Pflanzen», Kiel 1812, p.315). Til denne hoist urigtige 
Opfattelse af Tracheerne som Blodkar ville vi i det Folgende komme tilbage. 
I Modsetning til Moldenhawer udtaler nu Serencer, «Commentarius de partibus 
quibus insecta spiritus ducunt», p. 10, at Spirakelpladerne saavel hos Larven til Melolontha !) 
(?Aphodius) som hos Larven til Geotrypes (9: Oryctes) ere fulde af Huller, som Luften let 
trenger igjennem, men at Midtklappen (9: Stigmets Spalte) i endnu hoiere 
Grad giver Luften Adgang: «Membrana ea opificium potius eribrosum appellanda 
est, quod aër sine negotio penetrare potest: valvula autem umbonata media ube- 
rius etiam aéri viam aperit. Similem structuram in larva Geotrupis animadvertimus, 
neque eo minus aérem stigmata intrare perhibemus». Paa lignende Maade udtaler han 
sig ogsaa paa den foregaaende Side i 2 7 under Henvisning til sine Afbildninger, Tab. I. 
Fig. 2—6; dog ere hans Udtalelser her, p. 7, ikke saa tydelige som paa p. 10, og det er 
vistnok denne Omstændighed, som har voldt, at Schiodte, l.c. p. 432—33, som ogsaa kun 
eiterer p. 9, har misforstaaet Sprengel, som om denne meente, at Tracheerne for Melo- 
lonthas (9: Aphodius) Vedkommende lukkedes fuldstendig ved Klappens Forbindelse med 
Hinden, medens Maskerne i samme Hinde gav Luften Adgang til Tracheerne. 
Trevirases nægter, sandsynligvis under Paavirkning af Moldenhawers Forklaringer 
og Sprengels Tegninger, enhver Aabning ind til Tracheesystemet og antager, at der findes 
en Luftindsugning Sted gjennem fine Tracheer paa Spirakelpladens indyendige Side «Die 
Erscheinungen und Geschichte des organischen Lebens», B. 1 (1831) p. 258). 
1) At domme efter Afbildningen, Tab. 1. Fig. 2, skulde jeg troe, at Sprengel har havt en eller anden 
Gjodningsbilles (Aphodius) Larve for sig og ikke Larven til St. Hans Oldenborren (Melol. eller 
Rhizotrogus solstitialis). Ja, den Paastand, at Luften har Adgang til Tracheerne gjennem Stigmets 
Spalte, passer netop kun paa Aphodius og nærstaaende Former, jfr. det Folgende. 
