ar! 
Burmeister, som synes, ligesaa lidt som Schiodte, at have lest Sprengels 2 8, 
p. 10, stemmer forsaavidt med Sprengel, som han antager Stigmets Spalte for at vere 
aaben, men er uenig med ham, forsaavidt som han negter, at Spirakelpladen har Aab- 
ninger, saaledes som man kan see af hans «Handbuch der Entomologie», saavel i den forste, 
almindelige Deel, I (1832), p. 172—73, som i den tredie Deel, der specielt behandler 
Scarabeerne , III (1842), p. 59. 1 første Del giver han nogle Tegninger til Oplysning af - 
Sideorganets Bygning hos Scarabelarverne, af hvilke Tegninger den ene fremstiller «Stigma 
der Larve von Cetonia aurata», seet fra inden, med Tracheeroret tydeligt udgaaende fra 
Stigmets Spalte, Taf. 12. Fig. 4%). 
Lacorpaire har næppe havt selvstændige Undersøgelser at stolte sig til, men hen- 
holder sig til Sprengels Text og Figurer, hvilke sidste han afcopierer; lidt egenmegtigt 
tildeler han Stigmet hos Oryctes en Spalte, medens samme negtes hos Melolontha 
(?Aphodius), som skal aande gjennem Spirakelpladen. Om «Peritremet» hos Oryctes nasi- 
cornis hedder det, at dets «prolongement valvulaire ...a une membrane placée au centre 
de l'appareil, et percée dans son milieu d'une fente extrémement petite, qui sert à Vin- 
troduction du fluide atmosphérique» (Introduction à l’Entomologie I (1833), p. 103, Pl. 17, 
fig. 9—10). 
Léon Durour synes i sin «Histoire comparative des métamorphoses et de l'anatomie 
des Cetonia aurata et Dorcus parallelopipedus» (Ann. de se. nat., ser. 2, Tom. XVIII 
(1842), at have en lignende Opfattelse, som den gamle De Geer og giver en Afbildning af 
Getonie-Larvens Sideorgan, som meget ligner nysnævnte Forfatters, |. c., Pl. 4, Fig. 7. Han 
udtrykker sig iovrigt temmelig ubestemt, idet han siger: «Quelle qu'ait été ma persévé- 
rance, je n'ai jamais pu saisir sur l'animal vivant, même à l'aide des verres les plus 
grossissans, le moindre signe de l'acte respiratoire ni dans le bourrelet ni dans le petit 
trait transversal du centre, que je suppose le veritable orifice inhalant ou 
exhalant», l.c. p.174. 
Med Lacordaire kæntrer egentligt Stromningen, og efterat Ericason, som ikke selv 
var Anatom, havde optaget den Opfattelse, som Datidens bekjendteste Entotomer, som 
Burmeister og Léon Dufour, have gjort gjældende, kommer nu den modsatte Opfattelse til 
at blive Hovedstromning. 
Sıesorn er den første, som, «Lehrbuch der vergleichende Anatomie der wirbellosen 
Ved Præparationen falder det strax i Oinene, at Tracheeroret ikke udgaaer som en Fortsættelse af 
Spaltens Bagrand; dertil er Aandehulen, Tracheesystemets virkelige Begyndelse, altfor vid og stor. 
Aabner man Aandehulen bagfra ved at borttage Tracheesystemet; seer man ogsaa Indersiden af 
Spirakelpladen tilligemed Stræberne og Bjælkerne liggende blot, og Tracheens Tilheftningsrand 
folger i en stor Strækning Spirakelpladens Rand (Preritremet), omend i nogen Afstand, saaledes 
som hos alle andre Scarabælarver. 
