stilles mellem det og Mikroskopets Speil. Lægges der et Tyersnit gjennem Spirakelpladen, 
Tab. I. Fig. 13 —14, sees samme cellede Structur, som ved Tværsnittet af den friske Plade, 
jfr. Fig. 6—9, og i den yderste Celle eller Kammer sees et lille klart Legeme, Fig. 14; 
indadtil mod Aandehulen er Spirakelpladen belagt med en Cellemasse, som ved Farvning 
fremviser talrige, ganske smaa, rode Pletter. Dette Lag Cellemasse svarer vistnok til det 
ved de friske Spirakelplader forekommende Lag, jfr. Fig. 8, men her er Laget vistnok 
levende endnu, friskt og sundt, og til de traadformede Udlobere til Cellestablerne har jeg 
her ikke fundet Spor. Indadtil gaaer Pladen over i Sideorganets Stræbere og Bjælker, 
som jeg strax i det Følgende skal komme lil. 
Sideorganet, som hos Dynastiderne optreder med storre Consistens og stærkere 
udsondret fra den omgivende Hud end hos de ovrige Scarabæer, kan siges at danne en 
Æske, hvis Laag er den alt beskrevne Spirakelplade, hvis Sider eller Veg dannes af to 
udenom hinanden liegende, fast chitiniserede Ringe eller Bælter med et fra den indre af 
disse Ringe udgaaende System af hule Bjælker og Stræbere, der i skraa Retning lobe op 
mod Spirakelpladen, som de ligesom bere eller stotte, og endeligt af den af Trachee- 
mundingerne stærkt gjennemhullede Bund. Det af Æsken indesluttede Rum er den saa- 
kaldte Aandehule. Tab.1. Fig. 10 har jeg tegnet et Sideorgan med det indesluttede Stigme, 
udtaget af Huden, men med storre Stykker af den ydre Ring og mindre Stykker af Spi- 
rakelpladen afhugne. Den ydre Ring, eller Yderringen, er iøvrigt en jævn, temmelig tyk, 
fast chitiniseret, temmelig bred, boiet Plade, som udgaaer paaskraa fra Overhudens Yder- 
side, Cutieulaen, med sin ene Rand, medens den anden Rand naaer til den indvendige 
Side af den tykke Overhud, jfr. Tab. I. Fig. 15a. med Fig. 10a. Samme Yderring af- 
grændser Sideorganet med Spirakelpladen fra Larvens Hudskelet og opnaaer ikke hos 
nogen anden Scarabælarve en saadan Udvikling, som her; dens ydre Rand træder mer eller 
mindre frem i Overhuden og danner Schiodtes Peritrem, som hos disse Dyr altsaa ikke har 
det allermindste at gjore med den Del, som ellers hos Insekterne berer dette Navn, og 
som skulde vere Aandehullets begrendsende Ring. Sideorganets indre Ring, eller Inder- 
ringen (b.), udgaaer fra Yderranden af den ydre Ring og er en ujævn, meget tyndere, 
svagere chitiniseret, meget bred, boiet Plade; den danner en temmelig spids Vinkel med 
den ydre Ring, jfr. Fig. 150., og Mellemrummet mellem de to Ringe er opfyldt dels af 
Ringenes Matrix dels af en Nervemasse, til hvis Bygning vi strax skulle vende tilbage. 
‘Den indre Ring danner langtfra nogen jævn Flade, men udsender paaskraa udefter, i Ret- 
ning af Spirakelpladen, et storre Antal hule Processer, de saakaldte Bjælker og Strebere, 
som tjene til at støtte Sideorganet og bere dettes Loft eller Spirakelpladen. Paa Tab. I. 
Fig. 16 er fremstillet en Del af Bjælkerne, udgaaende fra den inderste Rand af den indre 
Ring til Inderranden af Spirakelpladen, men foruden udgaaer der ogsaa fra Rekker af 
Aabninger, som findes paa Inderringens Sider, nærmere dens Udgang fra Overhuden, 
