m 
forst af. Dog derom kan der ikke vere Sporgsmaal, at Massen skylder sin Oprindelse 
til den nys omtalte Prolifering af Celler. I det Hele taget egne Dynastide-Larverne med 
deres tykke Chitinmasser sig meget lidt til denne Slags Undersogelser, hvorfor jeg maa 
henvise til andre Larver, saasom til Melolontha-Larverne, som have givet mig en klarere 
Indsigt i Structuren af denne Masse. Dog kan jeg ogsaa for Dynastide-Larvens Ved- 
kommende henvise til en Figur, Tab. 1. Fig. 19, hvor der gives et overraskende klart og 
tydeligt Billede af en Del af den Masse, her Nervemasse, som indesluttes af Sideorganets 
ydre og indre Ring. Objeetet er fremkomment ved med Microtomen at skjære et af de 
gamle Sideorganer af St. Esteban-Larven i Rækker af Tværsnit. Rækken maa som llelhed 
snarest betragtes som mislykket, saaledes som det Snit af samme Rekke, som jeg har 
afbildet paa Tab. Il. Fig. 16, viser, men nogle af Snittene af samme Række bave været 
meget heldige, og dette gjælder saaledes om det, hvoraf en Del findes fremstillet paa 
Fig. 19. Samme Figur gjengiver Begyndelsen af to sammenstodende Bjælker, udgaaende 
fra den indre Rings Inderkant, og en Del af den indenfor samme Ring liggende Nerve- 
masse med dens Traadnet eller Traadlag. Traadene, som farvedes bestemt og smukt, lobe 
dels paalangs med Ringens Veg, dels boie de sig i en Vinkel paatværs indimod Væggen. 
Hver Traad har en mindre Fortykning, og denne Fortykning indeslutter et 
lille, klart, lysbrydende Legeme. Nu kan der vel ikke vere Tvivl om at disse 
Traade maa vere Nervetraade, og at samme Nervetraade med deres indesluttede Smaa- 
legemer maae vere Dele af et Sandseorgan, og om noget andet Sandseorgan end Øre 
kan der vel knap vere Tale her. De omtalte Smaalegemer skulde da svare til de saa- 
kaldte Stifter eller «Horestifter», som Siebold opdagede i Greshoppernes Ore, og som af 
ham og de Fleste efter ham bleve ansete for det Vesentlige i dette Organ, svarende til 
Orestenene eller Oregruset hos Hvirveldyrene. Dog kan det ikke nægtes, at disse Smaa- 
legemer i Bygning afvige ikke lidet fra de sædvanlige Horestifter, og at de, ligesom de 
ere simplere byggede, saaledes ere de ogsaa langt mindre; derimod ligne de de Legemer, 
som Groppen har afbildet under Navn af «Hörstäbchen», «Ueber bläschenförmige Sinnes- 
organe etc. der Larve von Ptychoptera contaminata L.», Fig. 6, st., Sitz. d. Wiener Akad., 
LXXII. B., 1. Abth., p. 433. 
lovrigt troer jeg, at der legges for megen Vegt paa Horestifterne og en bestemt 
Form af disse. Lignende Stifter forekomme altfor udbredt hos Insekterne, ofte enkeltvis 
og spredt over hele Kroppen og uden nogen Forbindelse med et Luftrum (opsvulmet 
Trachee f. Ex.), og jeg antager bestemt, at Vitus Graber har Uret, naar han ender sit 
flittige og dygtige Arbeide, «Die chordotonale Sinnesorgane und das Gehör der Insekten», 
Arch. f. microsc. Anat., B. XX og XXI, med de Ord: «fassen wir aber den eminent 
saitenartigen Charakter derselben ins Auge und lassen wir insbesondere die scolopoferen 
Tympanalorgane als acustische gelten, dann bleibt uns absolut keine andere Wahl, als 
