38 
spiraculorum ... orificiis ovalibus, parcioribus, in series transversas subdigestis (og det 
gjentages 3 Gange, |. c. p. 279, 332 og 335, sidste Gang med et tilføjet «majusculis»), saa 
anseer jeg disse Angivelser ubetinget for urigtige; thi de som store, ovale Aabninger be- 
tegnede Pletter ere saa langtfra Aabninger eller Huller i Feltet, at de netop ere de faste, 
forholdsvis stærkt chitiniserede Tilslutningssteder for Stræbernes Ender til samme Felt 
9: Spirakelpladen. 
Af Hovedgruppen Lucanini har jeg nærmere undersøgt to Former, af hvilke den 
ene, Dorcus parallelopipedus, er studeret ret omhyggeligt. Af denne har jeg paa Tab. III. 
Fig. 2 først fremstillet det gamle og nye Sideorgan tilsammen af en Larve i Hudskifte paa 
et temmelig tidligt Stadium, sete fra uden. Begge Sideorganer ligge i deres naturlige 
Leie; forneden i Midten seer man det gamle Sideorgan (a.), omsluttende sit Stigme (b.), 
og foroven, tilsyneladende atter omsluttende disse, det nye Sideorgan (c.). Omslutningen 
er dog kun tilsyneladende, da det nye Sideorgan i Virkeligheden ligger dybere nede, under 
den gamle Hud, af hvilket jo den gamle Spirakelplade og Stigme udgjør et Stykke, og 
som ogsaa gaaer hen over det nye Sideorgan, saaledes som ogsaa de tegnede, til den 
gamle Hud hørende Børster tydeligt vise. Det nye Stigme mangler naturligvis endnu. 
Sideorganerne fremvise, som sete ret fra uden, kun Spirakelpladerne, og disses Structur, 
navnlig deres Tverstribning, falder strax i Øinene. Tverstribningen fremkommer paa den 
Maade, at der mellem de modstaaende Rande af Længdesiderne paa den usædvanligt 
smalle Spirakelplade løbe talrige, smalle Chitinlister, liggende i eller umiddelbart op til 
samme. løvrigt vil det sees, at disse Lister ikke alle gaae fra Rand til Rand, men at der 
navnlig henimod Enderne og Hjørnerne af Spirakelpladen finder Uregelmæssigheder Sted i 
Forløbet af Listerne. Paa Tab. II. Fig.3 har jeg givet et meget forstørret Billede af et 
lille Stykke af samme Plade, seet fra uden endel paaskraa. Hvad der først falder i Oinene 
ved Listerne, er, at de langtfra ere lige tilskaarne, men at de noget uregelmæssigt sende 
til hver Side en Række fremspringende Takker. De overfor hinanden staaende Takker 
naae dog ikke hinanden paa Indersiden af Spirakelpladen, men efterlade et lille Slip, 
hvorved der fremkommer en halvrund Aabning, som udgjør Forbindelsen mellem de Rum 
eller Kamre, Luftkamrene, som ligge i Rækker bag hverandre paa Spirakelpladens Inderside. 
Paa Figuren sees bemeldte Aabninger mellem Kamrene, eftersom Pladen er seet paaskraa; 
men naar den betragtes under en lodret Vinkel, ville Aabningerne slet ikke falde i Øinene, 
og kun kunne constateres, naar man under stærk Forstørrelse hæver og sænker Tuben 
med Forsigtighed. Den følgende Figur, Tab. III. Fig. 4, er efter et med Picrocarmin farvet 
Preparat og frembyder en smuk Prøve paa dette Farvestofs Virkning paa den i Kamrene 
forekommende Cellemasse, som fra Udviklingens Begyndelse har bevaret sig til det Sidste; 
thi det fremstillede Stykke er taget af den gamle Spirakelplade hos en Larve i Hudskifte. 
