44 
dens Kjerne liggende tydeligt begrendset indenfor Streberne, men foruden denne Klump 
saaes ogsaa, men rigtignok meget utydeligt, Cellemasse mellem Streberne saavel paa 
denne som paa den foregaaende Figur. 
Ogsaa Tracheelukkeapparatet, Tab. II. Fig. 22, er stærkt udviklet hos Sinodendron- 
Larven, og man vil paa Figuren kunne see, hvorledes der jævnsides den egentlige Lukke- 
muskel (c.) mellem de to Processer, gaaer en anden Muskel (d.), som en Fortsættelse af 
den lange Aabnemuskel (a.) til samme Sted paa den mindre Proces, hvortil den egentlige 
Lukkemuskel fester sig. Af større Vigtighed er det dog, at jeg har været i Stand til at 
constatere Sandsenerven (Nervus acusticus?) (g.) og dennes Opsvulmen til et Ganglie (4.). 
Tab. ill. Fig. 23 har jeg tegnet samme Ganglie selvstændigt med et Par Hundrede Ganges 
Forstorrelse. Jeg har ogsaa, Tab. Ill. Fig. 24, givet et Billede af et thoracalt Sideorgan, 
seet fra Siden; at det er det thoracale Organ sees let paa, at Musculaturen her, ligesom 
hos Dorcus og Passalus, er indskrænket til en enkelt Muskel (c.) udgaaende fra Side- 
organets Ring; men iovrigt sees her Sandsenerven med Ganglie (d.) og et. Par Tracheer 
gaaende til samme Ganglion (e. e.). 
Schiodte har, I. c. Tab. XIX. Fig. 16, givet en stærkt forstørret Afbildning’ af Spirakel- 
pladen med Stigme. Stigmet er her, som paa de fleste andre Figurer paa samme Tavle, 
uheldigt tegnet; sjeldent, og da heller ikke her, er der noget, som kan kaldes en «Knap», 
som Spirakelpladen kunde have nogen Stotte af («bullam umbilicatam, atrium firmantem 
respiratorium» hedder det |. c. p.265), men oftere en Fordybning eller Ar i en plan Flade. 
Fremstillingen af Spirakelpladen med Enderne af Stræberne er tilfredsstillende, hvorimod 
Tydningen af disse Ender som Porer eller Aabninger, «orificia minuta», I. €. p. 356, er alt 
andet end heldig. Dog da jeg allerede i et Par tidligere Smaaafhandlinger, «Spirakelpladen 
hos Scarabe-Larverne» , Vid. Medd. fra Nat. Foren. f. 1881, p. 290, og «Noget mere om 
Spiracula eribraria og Os clausum», ibid. 1884, p.73—76, har søgt at imodegaae Schiedtes 
Opfattelse og Tydning, kan jeg her noies med at henvise navnlig til sidste Afhandling 
med dens Par Figurer. 
Endnu staaer kun Hovedgruppen Passalini tilbage. I Sideorganets Bygning staae 
de den forrige Gruppe og da navnlig Dorcus og Lucanus ner. Luftkamrene ere store, 
saaledes som Tab. Ill. Fig. 25 udviser, men mere runde end hos Dorcus, Skillevæggene 
noget sværere og morkere, samt Aabningerne i Skillevæggene noget mindre, navnlig lavere. 
Ligesom hos Dorcus falder Sideorganet med Spirakelpladen i Lister, og naar denne 
brydes itu, deler den sig gjerne efter Listerne, og Luftkamrenes Rekker kloves da efter 
deres Midtlinie. Paa Tegningen her er den yderste Række saaledes kløvet, men saavel 
Yderhindens som Bundfladernes Halvdele i Luftkamrene ere lige afskaarne, og nogen 
Sprække eller Revne i Yderhinde eller Bundflader er ikke mulig at opdage før Kløvningen. 
Der kan vist næppe være Spørgsmaal om, at Luftkamrene hos Passalus-Larverne kunne 
