49 
tydelige Kjerner og langt udtrukne, tapformede Processer, Tapcellerne, hvilke Geller med 
Tappenes Ender ere leirede i eller befæstede til den klare, fine Stottehinde, som beklæder 
den indre Rings Sider. Ved Omboiningen af Inderringen spredes Tapcellerne, medens Tappene 
forlænges, og hver Tap indeslutter her i sin svagt fortykkede Endedel et lille, klart, lys- 
brydende Legeme. Inde i selve Stigmet fattes Tapcellerne, men her i det indre hule Rum 
svulmer Nervemassen lidt op og træder i Berøring med klare, smaa Krystaller(?). Hos Larven 
i forste Stadium, hvor ogsaa Stigmet mangler, indskrenker Organets Sandsedel sig til en 
lille Gellemasse, som ligger i den Flig, der som et Spjæld rager ind i Aandehulen, og 
hvortil en Nerve tydeligt sees at gaae. Hertil kan jeg for Dynastide-Larvernes Vedkom- 
mende foie, at Celle- og Nervemasserne omkring Inderringen omgives af en Yderring, 
saa de komme til at ligge i en aaben Rende. Hos Dynastes-Neptunus-Larven har jeg 
fundet en Del af Nervemasserne i den aabne Rende oplost i en Mengde haarfine Trevler, 
hver Trevl indesluttende et yderst lille, klart Legeme. Sandsynligvis svare disse Trevler 
med indesluttede Legemer til de af mig hos Melolontha-Larven fundne Tapceller i Ind- 
gangen til Stigmet, eller Trevlerne ere de stærkt forlængede Tappe af saadanne Celler. 
I Stigmets Indre har jeg saavel hos de egentlige Dynastide-Larver som hos Oryctes-Larven 
fundet Krystaller og det endnu større og klarere end hos Melolontha-Larven. Til Spjældet 
hos den spæde Melolontha-Larve antager jeg, at «Tungen» i Stigmets Gab hos Dynastide- 
Larven svarer. Endnu kan jeg tilføje, at det engang hos en yngre Dynastide-Larve er 
lykkedes at konstatere Forbindelsen af en tyk Nervetraad med Nervemasserne i den aabne 
Rende, medens jeg ofte har troet at finde Spor af en lignende Nervetraad udgaaende fra 
samme Sted, hvorfra den tykke Nervetraad sees at gaae. Med Hensyn til Sandseorganets 
Nerver savnes altsaa Eftervisningen af en hertil gaaende Nerves Udgang fra Bugnerve- 
snoren, men denne store Lacune turde dog finde sin Forklaring i den store Vanskelighed 
som der er og maa være i at følge Nerven gjennem det Utal af Tracheer, som udstraaler 
fra Aandehulen. Jeg har ofte truffet lange Nervestrenge i Forbindelse med Sideorganerne 
og disses Tracheer, og jeg har ofle kunnet forfølge samme Nerver til Tracheernes Hoved- 
stammer, men saa ere de næsten altid blevne borte for mig; den paa Tab. I. Fig. 25 
tegnede Nerve hos en Dynastide-Larve gjør herfra en Undtagelse. 
Langt simplere bygget, og ligesom staaende paa samme Trin som hos den spæde 
Melolontha-Larve, er Sideorganets Sandsedel hos Lucanini og Passalini, nemlig en klar 
Cellemasse inde i det Spjæld, som hos disse ogsaa i senere Stadier springer frem i Luft- 
veiene; men til Gjengjæld har jeg saa seet den lange Nervestreng ende i en Opsvulmning 
med Vacuoler og smaa runde Kjerner, ‚altsaa et Ganglion. Hos en Lucanin, nemlig 
Dorcus, har jeg ogsaa tydeligt kunnet folge Nervestrenge, udgaaende fra Bugnervesnoren 
kort overfor et Ganglion, directe, i lige Linie, over og under forskjellige Muskler, til et 
Sideorgan og dets System af Tracheer, men heller ikke lengere. 
Vidensk. Selsk. Skr., 6. Rekke, naturvidensk. og mathem. Afd. VIII. 1. 7 
