144 42 
Af den 2den (27) fremgaar, at Forholdet 
RRS FEED Me PR eo ng ee yee 
y Da ENT ee ee f dd SVÆR 
2V—1-d it 
ere DING : ae LE 
skal vere positivt konstant og endeligt for  — o. Sættes nemlig j:V — a, are (ie = 5) 
= arc(cot = a) = a for t = æ, saa giver den anden Ligning (27) for ¢ = æ dels 
F:V — 0, som dog ikke kan bruges, da derved m:V vilde blive <0, dels 
F 2[a— I sin 2a] 
V a?— sin ?a 
Heri kan a ikke vere — 0, % — o, da man derved vilde faa V:F — 0, som vilde 
give i: F = s:F = 7:F, 9: à og s reelle. a kan altsaa kun have en endelig positiv 
Verdi eller vere = 0. Af j:V = a = 0 vilde man faa a = 7 og F:V = 47: (7?—4) 
= 1,274. Da F bliver = 0 for ¢ = w, maa ogsaa t = » gjøre V = 0; men derved 
blive ogsaa, ifelge (27), F = 0, X'= 0 0: m= 0, ide Y:V, X:V* og m: Ver 
holde endelige positive Verdier for ¢ — ». Heraf følger da atter, at Xe Fler —s0ator 
: a. ARE 
t =o, saa at f-/(v) ved endelige Verdier af v, altsaa ved > ©, reduceres til ioe 
= = dw) til Fiv = 0 og di) til F:v? = 0. 
d 
Formlerne (9) og (10) for L og a tilfredsstille ikke Betingelsen: (F: V endelig 
for ¢ — ©) og kunde jo heller ikke ventes al være brugelige ved Værdier af ¢, der meget 
overstige & — 365. Hvis aprioriske Former for logf og L skulde tilfredsstile Betingelsen : 
(F:V endelig for t = &), og man vilde for logf beholde et med Formlen (10) overens- 
stemmende Udtryk af Formen: 
B B 
Cao (GSE) 
log f +a (t—t,)*, 
saa maatte man sette: 
TST el at Eg .Vı-(2) 
i Stedet for, at vi have sat 
L = (a)+a,t+... le 
2 
Naar ¢ voxer fra & til 0, aftager altsaa m fra 1 Æ til 0 og vil ved en 
vis Verdi for ¢, som vi ville betegne ved #, hvortil svarerw=a’, blive = w. 
