45 147 
(v = à, m,s) som den ideale Isotherme og ligesom denne har Abscisseaxen til Asymptote, 
medens den anden Asymptote er (i Afstanden w) parallel med den ideale Isothermes anden 
Asymptote, maa indenfor de samme Intervaller af v (0 >v>s, s>v>m, m>v>i) og 
indenfor det til den ideale Isothermes Interval (¢ >>> 0) svarende Interval ( > v > w) have 
lignende geometriske Egenskaber som den ideale Isotherme og ligesom denne kun have 2 
Vendepunkter, 1 Maximums- og 1 Minimumspunkt; men i saa Fald kan der (ved ¢ < 4, 
a — 0) ikke vere andre Skeringer mellem de 2 Kurver end de, der, ifolge (30), faas for 
Rødderne af v i Ør(v) = 1 og gw{(v) = 0, saa at Funktionen //(d.(v)) ikke kan skifte Tegn 
for v>w. Da ved ¢<é (9: a = 0) og w<v<i, Faktorerne (1—¢j(v)) og dw) til 
I(¢i(v)) begge ere negative, medens p maa vere >>y, bliver altsaa //(4(0 > w)) altid 
positiv reel. 
Fig. 5, 
I Fig. 5 forestiller den punkterede, ved yy betegnede, Kurve den ideale Isotherme, 
hvis Ligning er y = f-¢:(v), og den fuldt optrukne, ved pp betegnede, Kurve den sande 
Isotherme, hvis Ligning er p — f-g:(v), for 44. De 2 Kurver skjære hinanden i 
5 Punkter, hvis Abscissers Endepunkter (Ordinaters Fodpunkter) i Figuren ere betegnede 
ved de som Betegnelser for Abscissernes Storrelser anvendte Bogstaver, nemlig ved 7, m 
og s = T+7, der ere v-Rodderne i Ligningerne: 
