63 165 
existerer en for Vædsker og deres Dampe felles Tilstandsligning, hvoraf folger, at der 
maa kunne tenkes en kontinuerlig Overgang gjennem en Mellemtilstandsform fra Vedske- 
til Dampformen. Denne Mellemtilstandsform hviler paa en ustadig Ligevegt mellem de 
Krefter, som betinge den, og vil ved den ubetydeligste Forstyrrelse ojeblikkeligen, uden 
Afgivelse eller Modtagelse af Varme, uden Forandring af Temperaturen ¢ og uden For- 
andring af Rumfanget v af den hele Masse (= 1 Gram) slaa over i en blandet Tilstandsform 
(Vedske og mættet Damp), idet Trykket p forandres til f, som er de mættede Dampes 
Tryk ved Temperaturen ¢ (absolut Temperatur 9 = 273 + +). 
Naar f og L (Fordampningsvarmen) ere bekjendte eller kunne beregnes for Tem- 
peraturen #, vil «det ideale Tryk» y, der fremkommer, naar Minimumsrumfanget @ for 1 
Gram af Stoffet ved Temperaturen ¢ sættes — 0, vere fuldstændigt bestemt, idet de i 
«den ideale Tilstandsligning» 
F K X 
y = fev) = hrs ie 
i hvilken » er Rumfanget for 1 Gram af Stoffet, indgaaende ¢-Funktioner F, X og Y alle 
ville kunne beregnes, ligeledes ¢-Funktionerne 7, m og T = s — 14, hvori s er de mættede 
Dampes og 7 Vedskens Rumfang ved Temperaturen ¢ og Trykket p — f. 
i, m og s ere de 3 Rødder i Ligningen 
P. 4 
= =  — t(v) = |; 
ee! 
m er altid reel; 7 og s ere reelle eller imaginære, eftersom ¢ er < eller > t., den kritiske 
Temperatur. Naar ¢ er<t., er 7 den mindste og s den største af Rødderne. Ved ¢ = # 
blive 4 = m=s—2, £—L—0 o¢ TT = 0. Selv om de’ foreliggende 
d 
Bestemmelser af f og L, hvoraf F = Kÿ:f og T = JL: El afhænge, ikke skulde 
lt 
vere tilstrekkeligt gode til, at man ved Hjelp af dem kan med fyldestgjorende Nojagtighed 
finde 7 af den Relation (21), som udledes mellem F, T og 7, — og de ere i Virkeligheden 
ikke tilstrekkeligt gode hertil og haves kun ved Vandet —, saa ville de dog, saaledes som 
de kjendes fra Vandet, vere gode nok til, at man ved Hjælp af dem, naar 7 gjennem 
Observationer af Vædskens Rumfang v ved Temperaturen ¢ kan betragtes som bekjendt, 
vil kunne med stor Skarphed af (21) beregne Differensen {F — T} og derved erholde et 
Middel til at bedomme Nojagtigheden af de foreliggende Verdier f og L, F og T og til- 
dels til at korrigere disse Verdier; for Vandet findes saaledes L og f bestemte ved (9) 
og (10). Ved Hjælp af (21) kommer man til en meget vigtig og simpel Relation (24) mellem 
de Verdier f., & og v. af p, t og v, der betinge den kritiske Tilstand. 
Det sande Tryk p er vel en Sum af det ideale Tryk y og en tildels ubekjendt 
Funktion, der forsvinder ved w = 0, ved v = ©, vedt — og ved de Verdier af v, som gjøre 
