9 181 
de nogne, stærkt eroderede Kalk-Klipper paa Ostsiden af Barbados; er dog vist nærmest 
Sandstrandplante. 
Primroden synes at holde sig meget lenge og er vist mange Individers eneste 
Rod, fra hvis ovre Del Skuddene ligge udstrakte til alle Sider lost hen over Bunden. De 
kunue blive meterlange og kunne ogsaa slaa Rødder ved Bladfestene. Deres Bygning og 
Forgrening ses af Fig. 5; i 1 er Enden af et Skud fremstillet; i 7 et ældre Stykke af et 
Skud med allerede ret udviklede Grene. De. vise, hvorledes Bladene, der ere frisk grønne 
og glinsende, rette sig mere eller mindre stejlt, underliden næsten lodret opad. Bladene 
ere modsatte, men det ene staar altid tydelig en Smule lavere end det andet og omfatter 
dette med sin udvidede brede Fod (Fig. 5, 5 og 2, hvor de to nederste Blade ere mærkede 
A! og 4°). Det øverste Blad fatter med sin Fod fast om det indenfor folgende Bladpar 
og omfatter tillige to tynde, uregelmæssig foldede Skæl (se 3 og 8 i Fig. 5, hvor f? om- 
fatter de to Blade g og Skællene sg). Det ene Blad opstaar ogsaa tydelig lidt før end det 
andet og staar lidt lavere paa Stængelspidsen end dette (4 i Fig. 5). 
Bladparrene krydses ikke indbyrdes under rette Vinkler, eller der foregaar maaske 
påa et senere Stadium Vridninger af Stængelleddene vexelvis til den ene og anden Side, 
hvorved de komme til åt krydses under Vinkler, der afvige fra rette; Diagrammerne Fig. 6 
—7 vise dette. 
Paa de rent vegetative Skud er det kun et af Bladene i hvert Par, nemlig det 
nederste (4!, B', C', osy.), hvis Axelknop udvikles, eller ialtfald er dette Blads Axelskud 
langt kraftigere end det andet Blads (4°, B®, C*, osv.). Disse kraftige Sidegrene, der 
tildels ere oprette, vegetative eller tilsidst 
blomstrende, staa med stor Regelmæssighed 
vexelvis til hajre og til venstre, og deres Iste 
Blad vender altid opad (se Fig. 5 og Skud- 
dene ZI i Fig. 6). Forgreningen ligner altsaa 
i høj Grad den hos Æuphorbia buxifolia. 
(Warming, I), og Ligheden strækker sig og- 
saa dertil, at det er det forst fodte Blad, der 
støtter den kraftigste Gren, og at Typen er 
Cupheas (se Diagrammerne). 
Fig. 6. Sesumum Portulacastrum. 
Blomstrende Skud afvige væsent- Diagram af et vegetativt Skud med dets Grene 
ligt i Henseende til Forgreningen, hvori der (Undersiden vender nedad). Bladparrene ere be- 
tegnede: A!— A?, B!— B?, C!—C?, osv. (B? øverst 
ogsaa er Lighed med Euphorbia buxifolia. 
2 2 1 i til venstre rettes til Dt). 
Blomsterne staa vexelvis til højre og til 
venstre, idet de tillige trænges ud til Skuddets Overside og klemmes inde i en Gaffel, der 
dannes af den Gren, som udgaar fra det lavere Blads Axel, og den tilsyneladende Hoved- 
D. K. D. Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og mathem. Afd. Vill. 4. 24 
