206 : 94 
bølgede Vægge, og hvis Spalteaabninger med Biceller (lavere end Hudcellerne og i spiral- 
formet Anordning) ligge i Yderfladens Niveau, ligger et Bladkjod af tyndvæggede, lost for- 
enede og derfor afrundede Celler, der blive storre og storre, jo nærmere de ligge ved 
Bladets Midte. Der bor ikke tales om noget egentligt Vandvæv; alle Geller fore Klorofylkorn, 
men de indre ere klarere end de ydre, og Klorofyl- eller Stivelsekornene ligge meget 
spredt; de ere alle meget saftrige. Om Nerverne, som ligge i et Lag nærmere Over- 
siden end Undersiden, er der ingen Skeder, om end de tilstodende Geller ere mindre 
end de andre. Styrkevæv findes ikke. 
Dette Blad stemmer saaledes i det Hele med Bladet hos Sedum album L., der 
beskrives af Areschoug l.c. S.121, og som jeg har undersøgt efter Materiale fra Vest- 
Jyllands Klitter; den har større Intercellularer i sit Bladkjod end S. Anglicum. 
52. Halocnemum strobilaceum (Pall.) M. Biel. Tunis. Skuddene ere besatte 
med talrige, næsten kuglerunde Dværggrene, som have nogle faa, tet sammensluttende 
Par af tykke Skælblade. (Fig. i Nat. Pflanzenfam. IN, 1,4, p.75.) Tversnittet af Bladet 
er halvtrindt; skæres det igjennem efter Længden, ses det at vere noget skjoldformet 
(som f. Ex. Sedum acre’s). Dets Bygning er meget ensformet. Det Inderste er dannet af 
store, klare Vandveveeller, i hvilke der dog ses spredte Korn, som maa antages at være 
Klorofylkorn; de indre Geller ere strakte i radial Retning. De gaa jævnt over i Gron- 
vævet i Periferien, der ligeledes er dannet af radialt strakte, skraat mod Overfladen stillede 
Celler (Palissadeceller), som blive desto kortere, jo nærmere de ligge ved Periferien; Peri- 
ferien af Bladet indenfor Huden er dannet af korte, vistnok klorofylførende, tæt stillede 
Celler. I Basis af Bladet ses store, tykvæggede Stenceller, for en stor Del langstrakte; 
tildels strække de sig op paa Indersiden af Bladet. Ledningsvævet ender lidt ovenfor 
Bladets Grund. Huden er et Lag af tyndvæggede Celler, af hvilke de allerfleste midt 
paa hæve sig i en lille kegleformet Papil; de ere, sete fra Fladen, retlinede og polygonale. 
Den har talrige Spalteaabninger stillede med Spalten paa tværs af Længdeaxen; de ere 
sænkede ret dybt ned. 
Nærmest hertil slutter sig Mesembrianthemum crystallinum L. Har efter Volkens 
(l.c. 122) i Ægypten hjemme i det sandede Litoralomraade; efter hans Fig. 4, Tab. 13 har 
den intet indre Vandvæv, men dette- erstattes af de mægtige blæreformede Overhudceller. 
I Modsætning til denne have de andre Arter, som have hjemme i Ørkenen (M. nodiflorum L. - 
og Forskålii Hochst) et mindre Hud-Vandvæv, men et stort centralt Vandvæv. Endvidere 
slutter sig hertil Aizoon Canariense L. efter Volkens Tab. 13, Fig. 6. — Nitraria retusa 
(Forsk.) Aschs. (Volkens p. 113, Tab. 11, Fig. 1,2). Der angives, at Overhuden ved Tvær- 
og Lengdedelinger bliver et meget smaacellet Vev, og at der i Bladkjodet foruden Garve- 
syreceller er store Vandceller. 
F. Bladene ere isolaterale, og Bladkjodet hovedsagelig dannet af Palissadevæv. 
Mellemlaget er skarpt afgrenset fra Palissadevevet og nærmer sig mere til at blive ægte 
Vandvæv. Der er ingen Nerveskeder; Mellemlaget synes at vere Afledningsvev. 
