45 217 
undersøgt Exemplarer fra Middelhavet (Montpellier og Tunis); de stemme med de danske. — 
De trinde eller halvtrinde Blade blive e. 1,5 Mm. tykke, have et centralt, typisk Vandv&æv 
af polyedriske Geller uden Intercellularer, i hvilket der dog kan findes Spor af Stivelsekorn 
op til de store Nervers Leptomdele; det naaer paa en Side (Undersiden) flere Steder ud 
til Overhuden. Man kan finde dets Vægge lagte i Bolgelinier. Nerverne ere dels tre 
store, indre og dels, udgaaende fra dem (se Areschoug S. 117 og 120), et Net af mange 
smaa, som hovedsagelig ligge paa Grænsen af Vandvey og Gronvæv og vende Veddet 
udad og legge dette tæt op til Gronvævet. Nerveskeder findes ikke. Gronvævet er 
differentieret i et (ydre) Palissadelag og et (indre) af omtrent kubiske Geller, der ved Jod 
farver sig kulsort samtidig med, at Palissadecellerne kunne forblive gullige; at det indre 
8 
Lag saaledes er en Stivelseskede, findes ikke omtalt af Areschoug; derimod kalder 
Brick det «Stårkebehålter» og skriver: «Wåhrend ich nie im Chlorophyll der Palissaden- 
schicht Stårke nachweisen konnte, zeichnen sich diese Zellen fast stets durch ihren reichen 
Gehalt an Stärke aus»; S. 139 siger han: «Stärke ist stets nur in dem Stårkebehålter nach- 
weisbar», men i Palissadecellerne kunde han aldrig paavise den. Giltay taler om dette 
Lag som et «mit stark plasmatischem Inhalt»; Heinricher skriver: «eine Schicht mehr 
oder minder rundlicher Zellen». Jeg har undertiden fundet Stivelsekornene i Skeden for- 
trinsvis samlede op til Indervæggene (de til Vandvævet stødende). — Hudens Celler have 
ret tykke Ydervægge. Spalteaabningerne ligge paa tværs af Bladet, ere ikke indsænkede; 
der er 2 (efter Brock 4) Biceller, som ere højere end Læbecellerne; der er noget flere paa 
Undersiden end paa Oversiden, naar denne da overhovedet har Grønvæv. Efter Giltay er 
der Krystaller af Kalciumoxalat i Huden. 
Til Salsola Kali slutte sig: Salsola longifolia Forsk.; Volkens I, S. 139, Tab. 12, Fig. 4 
(reproduceret i Naturl. Pflanzenfam. S. 40, Fig. 19, D). Halogeton alopecuroides Moq. Tand.; 
Volkens S. 139, Tab. 12, Fig.3). Traganım undulatum Del.; Volkens S. 139. Zygophyl- 
lum simplex L.; Volkens S. 113, Tab. 11, Fig. 4 (men ikke Z. album L. og Z. coccineum L. ; 
se S.113 og ovenfor, S. 213). Han siger ikke bestemt, at Hadromet vender udad, men efter 
Figuren synes dette at være saaledes. Cornulaca monacantha Del.; Volkens S. 140. 
M. Lig L, men det anforte Byeningsforhold angaar her «bladlose» Stængler. 
= bi w > (ej 5 
71. Haloxylon Ammodendron (C. A. Mey.) Bunge (Fig. 22). — Fra Central- 
asien. — Denne «bladlose» Plantes Grene overtage som bekjendt Assimilationsarbejdet. Dele 
af dem ere fremstillede 3 og 4, Fig.22, omtrent 3 Gange forstorrede. Et Tværsnit af en 
ung Stengel er afbildet i I, Fig. 22; det viser, at der i Midten ligger et Antal (her 4) store 
Strenge med en stor ydre Bastbelægning (det sorte, B); h og / betegne Hadrom og Leptom. 
Uden om dem følger et Vandvæv, hvori der ligger talrige, smaa Ledningsstrenge, som 
danne et Netverk (5 i Fig. 22); de yderste af dem stode op til Gronvævet og legge sig 
op til dette med Vedet (tætte Skruekar) udad (se 2 og 9, „Fig. 22). I Vandvævet findes 
