69 241 
Maade (se De Bary Il. c. p.481. Hos de folgende staaer Spalten paa tværs af Organets 
Lengderetning: Batis, Halocnemum, Zygophyllum, Salsola Kali, Sueda maritima og 
fruticosa, Frankenia, Tamarix, Haloxylon Ammodendron, Salicornia-Arterne (samt efter 
Volkens: Halogeton alopecuroides, Traganım nudatum, Haloxylon Schweinfurthii); hos 
folgende endnu talrigere, derimod paa langs eller fortrinsvis paa langs: Gramineer og 
Cyperaceer, Juncus Gerardi, Plantago maritima og crassifolia, Spergularia, Triglochin, 
Silene inflata og maritima, Ernodea, Bupleurum tenvissimum (de fleste), Crucianella ma- 
ritima, Polygala Cyparissias, Tournefortia (de fleste), Glaux maritima, Cakile equalis, 
Baccharis dioica, Echinophora spinosa, Alternanthera, Diodia, Mertensia, Armeria vulgaris. 
Gjennemgaaer man Bladformerne i den sidste Liste, vil man se, at de paa faa Undtagelser 
ner ere: lange, liniedannede eller smalt lancetdannede eller forlenget spateldannede; der 
synes ikke at kunne vere Tvivl om, at Spaltens Stilling er i Korrelation med Bladformen. 
Det samme maa vere Tilfeldet med forst nevnte Stillingsforhold; ogsaa her ere Organerne 
langstrakte, men de ere, et Par Arter undtagne, meget sukulente, mere eller mindre trinde 
og tildels «bladløse» Skud. Nytten af dette Stillingsforhold kjender jeg ikke. 
3. Kjodfuldhed. 
At Saltplanter ere kjedfulde og saftrige, er længst bekjendt. Jeg har anstillet 
Maalinger af Bladtykkelserne hos de fleste af de undersogte Arter, hvoraf fremgaaer, at den 
største Brokdel (omtr. '/2) af Arterne har Blade, der ere mellem 0,5—0,8 Mm. tykke, c. Vs en 
Tykkelse af omkring 1 Mm., €. Us en Tykkelse af omkring 1,5 Mm., og nogle faa (3 Arter) 
have Bladtykkelser omkring 2 Mm. eller endnu storre; 1 naaer endog op til A Mm. (Zygo- 
phyllum). De allertykkeste have hjemme i Troperne eller Middelhavslandene, men i de 
andre Grupper findes der nordiske Planter, af hvilke f. Ex. Plantago maritima, Sueda 
maritima, Salsola Kali og Halianthus peploides kunne naa op til eller over 1,5 Mm. 
Nogen bestemt Forskjel mellem nordisk og tropisk Saltvegetation har jeg iøvrigt ikke kunnet 
finde i denne Henseende. 
Det Kjodfulde fremkommer ved Barkens eller Bladkjodets Udvikling til et saftrigt 
Væv med store, tyndvæggede Geller, enten Gronvey- eller Vandvævceller. At dette skyldes 
Saltet (og muligvis det ved Saltet i Cellesaften fremkaldte osmotiske Tryk, der i det mindste 
til Tider maa kunne medføre stærk Saftspending), vise Forsøg af Batalin, Lesage’), 
Schimper o. A.; Saltets store Mengde i Vævene er jo ogsaa direkte paavist mikrokemisk 
(Schimper), ligesom det jo ogsaa kan presses ud og bringes til at udkrystallisere. 
1) Lesage drager følgende Slutning (l. €. 8.172): «Les plantes vivant au bord de la mer y prennent des 
feuilles plus épaisses que lorsqu'elles végètent à l'intérieur des terres. — Toutes les plantes ne suivent 
pas forcément cette règle.» 
