Skraat stillede Palissadeceller. Paa endnu et tredie Punkt træffe vi Exempel paa 
Lysets formgivende Evne, nemlig i Palissadecellernes Retning. De Celler, der danne 
det Væv, som fra ældre Tid har faaet Navn af Palissadevæv, ere som bekjendt mere eller 
mindre cylindriske eller prismatiske og staa, i de siedvanlige mesofile Blade, med deres 
lange Axe lodret paa Organets (Bladets, Stængelens) Overflade"). Herfra kjendes der dog 
Del Undtagelser, idet der er fundet Palissadevev, hvis Geller ere rettede skraat opad, 
saaledes at deres ydre Ender ligge nærmere Organets (Bladets eller Stenglens) 
Spids end den indre Ende. Vinkelen, som de danne med Organets Liengdeaxe, kan være 
meget forskjellig, kan endog vere forskjellig i samme Blad paa Underside og Overside 
eller i samme Sides forskjellige Palissade-Lag (se Figurer ovenfor S. 210, 195, 197). 
Den første, der gjorde opmærksom paa denne Skraastilling af Palissadeceller, er 
Pick (1881, 1882), der antager, at Cellernes Stilling er afhængig af Lysets Retning, og 
at Cellernes Længdeaxe søges stillet saa vidt mnligt parallelt med det indfaldende Lys. 
Senere have flere Andre fremdraget Exempler paa samme Skraastilling: Johow (1884), 
Heinrcher (1884), der vil have gjort «talrige» Iagttagelser af Skraastilling, skjønt han 
kun nævner og afbilder faa bestemte Exempler”), Haberlandt (Ill, 1886), Alb. Nilsson 
(1887), Dufour (1887, l.c. S.389), V. A. Poulsen (1888, I. ec. 20, 155, 158), Warming 
(1890), Loebel (1889, S. 62), Grevillius (1896), Lazniewski (1896). 
Hos folgende af de ovenfor gjennemgaaede Arter fandtes Palissadecellerne mere 
eller mindre skraat stillede: Armeria vulgaris, Baccharis dioica, Conocarpus, Tetragono- 
lobus siliquosus, Ernodea, Acicarpha, Silene Niewensis (svagt), Inula crithmoides, Suriana, 
Ipomwa pes capre, Sueda maritina og fruticosa, Heliotropium Curassavicum og fruti- 
cosum, Silene Otites, Crucianella maritima, Glaux, Polygala Cyparissias, Halocnemum 
strobilaceum, Spergularia, Scevola, Sesuvium, Borrichia, Batis, Tamarix Gallica, Bupleu- 
rum tenuissimum eller henimod 13 af det hele Artsantal. 
Saafremt de anførte lagttagere have udtalt sig om Kausalitetsforholdene, have de 
sogt Grunden i Lysretningen, undtagen Heinricher, aabenbart fordi han antager den 
Haberlandtske Stofafledningshypothese, og efter ham Haberlandt (se Hl, 8.219), der ret 
sterkt holder paa sin Doktrin og aabenbart med Glede griber Heinrichers Forklaring af 
det nævnte Stillingsforholds Tilblivelse (se f. Ex. Phys. Pflanzenanatomie 2. Udg., 1896). 
1) Endnu 1882 udtaler Haberlandt (1, S. 151): «Das Constante in der Stellung der Palissadenzellen besteht 
in ihrer Rechtwinkeligkeit zur Oberfläche des Organs», og ved denne Stilling «beeinträchtigen sie am 
allerwenigsten die für die Assimilation so nothwendige Durchleuchtung des Gewebes». 
Af hans Figurer ere omtrent 30 efter Tværsnit af Blade, kun tre efter Længdesnit. Naar man ikke for 
er bleven opmærksom paa Skraastillingen, er en Grund dertil, at Anatomerne i Almindelighed synes at 
gjore Tværsnit, ikke radiale Længdesnit. 
2 
