81 
bo 
Or 
Co 
Overhud kan fremkalde Skraastilling eller Forskydning af Palissadevæv, men paa den anden 
Side siger han i samme Afhandling (Ill, S.232): «Ein Anschlussbestreben des Assimila- 
tionssystems an andere Gewebekomplexe und Gewebselemente macht sich nur dann geltend, 
wenn diese als Stoflleitungsbahnen zu dienen geeignet sind ..... Wenn z.B. das Palis- 
sadengewebe von einzelnen Bastzellen oder von kleineren Bastbiindeln durchzogen wird, 
FETE , so wird dadurch die gewöhnliche typische Form und Stellung der Palissadenzellen 
nicht im geringesten gestört; von einem Anschlussbestreben der letzteren an die mecha- 
nischen Stränge ist nichts zu bemerken». 
Efter Heinrichers-Haberlandts Forklaring bliver det uforstaaeligt, hvorfor Fænomenet 
ikke ogsaa lader sig paavise ved plagiotrope Blade, og hvorfor ikke ogsaa Svampvævels 
Celler vise Spor af disse Væxtforhold; ligeledes at det kun er de mest perifere Væv, 
der fremkalde Skraastilling. 
Selv om der i nogle Blade findes et Styrkevæv, hvis Væxt man kunde tænke sig 
udøve denne Forskydning, saa mangler Styrkevæv jo fuldstændig i omtrent alle 
Halofyter, navnlig de saftrige, hvis Palissadevæv er skraat stillet, og det skulde da være 
Overhuden, der ved sin ejendommelige Strækning skulde fremkalde en Forskydning i hele 
Palissadevævet, selv naar dette maaske er 3—4 Cellelag tykt, og skjønt Overhuden selv kun 
er ret tyndvægget. Jeg kan ikke finde nogen Antydning af, at nogen forskydende Kraft 
er udgaaet fra Hudvævet. 
Naar man f. Ex. seer, at der af Pick og Nilsson paavises Skraastilling paa den 
slærkere belyste Side af en Gren, men ingen paa den svagere belyste af samme Gren, 
seer Lazniewskis interessante lagttagelser, efter hvilke Palissadeparenkymet altid udvikles 
påa de bedst belyste Steder af Bladet , ‘og at Retningen af dets Celler er afhængig af 
Bladenes Retning, seer hen til den nu i saa mangfoldige Tilfælde paaviste Forekomst af 
skraatstillede Palissadeceller netop paa lodrette eller stejlt opad rettede Organer (Stængler 
og Blade), og seer hen Lil de ovenfor anforte Vidnesbyrd om Lysets form- og retnings- 
givende Evne, kan jeg ikke andet end antage, at Pick har Ret, naar han i Skraastillingen 
seer en aktiv — ved Belysningen fremkaldt, i sine Detailler endnu uforstaaet — Vext- 
bevægelse af de gronne Geller (jeg vil sige: en Orientering af de opstaaende 
Delingsvegge), ved hvilken de og det hele Palissadevæv opnaa at blive bedst gjen- 
nemlyste — en Antagelse, som man efter Haberlandts ovenfor (S. 251, i Noten) citerede 
Udtalelse skulde tro maatte falde i hans Smag. 
Det er jo indlysende, at Luftrummene mellem Palissadecellerne, der ingenlunde 
ere saa ubetydelige, som ofte antages"), væsentlig maa hindre Gjennemlysningen af Bladet 
') De falde saa lidet i Øjnene paa de Snit gjennem Bladene, der sædvanligvis praktiseres, nemlig Tværsnit, 
og paa radiale Længdesnit; men paa tangentiale (eller Flade-) Snit vise de sig ofte ret betydelige. Endogsaa 
D. K. D. Vidensk. Selsk Skr., 6. Række, naturvidensk. og math. Afd. VIII. 4, 33 
