85 257 
Gronvæv kunde være stivelsefrit; undtagelsesvis fandtes de tømte for Stivelse (f. Ex. Pectis, 
S$. 220; Stenotaphrum 8.228; Atriplex farinosa, 8.229; Atriplex Halimus, S. 230), men, 
som ovenfor omtalt, de tømmes altid meget senere end Palissadecellerne. ?) 
I de mest udprægede Tilfælde findes der af andre Gronceller kun eet Lag Palis- 
sadeceller, der omslutte Skeden og til alle Sider udstraale fra den, ganske tæt stillede 
og med indbyrdes lige Hojde. Nerver, der have saadanne Stivelseskeder med Kranspalis- 
sader, vise sig paafaldende tykke og danne et grønt Net i det forøvrigt klare Blad (jeg 
har afbildet dette HE, S. 327, og ovenfor S. 225, Fig. 28,7, Philoxerus). 
Mellem dette extreme Tilfælde, hvor Stivelseskeden og Kranspalissaderne ere de 
eneste gronne Geller, og den sædvanlige Bladbygning findes en Række Mellemformer. Jeg 
har ovenfor sogt at udtrykke dette ved at ordne de iagttagne Tilfælde saaledes, at jeg 
først nævnede dem, hvis Gronvæv mest lignede de sædvanlige dorsiventrale Blades, hvis 
Kranspalissader ligesom endnu vare i Dannelse, idet Palissadecellerne vare højest paa 
Nervernes Over- og Underside, allsaa paa de to Lyssider, medens de øvrige Palissade- 
celler dels vare meget kortere, dels endnu ligesom viste Tilbøjelighed til at stille sig 
lodret mod de to Oversider (se navnlig Fig. 23, 24, 25, 26, 27). I de andre Bladkjødceller 
findes endnu Gronkorn, om end faa og spredte. Fra disse gik jeg derpaa over til de mere 
isolaterale Blade, hvis Palissader vare ens udviklede til alle Sider om Nerven og ligesom 
vare trængte tilbage til denne af det sig stedse mere udviklende Vandvæv. 
Stivelseskeder og Kranspalissader komme til Udvikling under selvsamme Form i to 
forskjellige Bladbygningstyper, nemlig baade hos Blade, der høre til Haberlandts 2den 
Typegruppe (paa tværs af Bladet liggende Assimilationsceller eller Lameller af Grønvæv), 
og hos Blade med typiske Palissadeceller (3die Typegruppe i Phys. Pflanzenanatomie). 
Men Enderesultatet er ganske det samme. 
Som Vidnesbyrd om, hvorledes denne Udvikling fra een Type til en anden kan 
være gaaet for sig, er det ganske interessant at betragte de ovenfor givne Afbildninger af 
Heliotropium fruticosum (S. 220), Euphorbia Bahiensis (S. 221) og Æ. buwifolia (S. 222 
som Repræsentanter for Overgangsformer, der endnu ikke fjerne sig særdeles meget fra 
1) Haberiandt omtaler (II, S. 251), at han paa Java har iagttaget «eine ungemein rasche Entlerung der 
Assimilationszellen auch beim Kranztypus. Ein zu Buitenzorg unmittelbar nach Sonnenaufgang gepflücktes 
Blatt von Saccharum officinarwm enthielt weder in den radienförmig angeordneten und gestreckten 
Assimilationszellen, noch in den chlorophyllreichen Parenchymscheiden der Gefässbündel Stärke. Die 
Assimilationsprodukte waren nachtsüber vollständig ausgewandert. Ein nach sonnigem Vormitlage um 
3 Uhr nachmittags kurz yor Eintritt des gewöhnlichen Gewitterregens gepflücktes Blatt enthielt in den 
gestreckten Assimilationscellen wieder keine Stärke, dagegen trat in den Chlorophylikörnern der Paren- 
chymscheide äusserst reichlich feinkörnige Starke auf.» Som man seer, er det «die specifischen Assi- 
milationszellen», d. e. Palissadecellerne, der tomtes saa hurtigt. Stivelseskedens Geller tomtes ganske 
vist ogsaa, men senere. 
