87 259 
Naar jeg har valgt at kalde disse Skeder «Stivelseskeder» i Stedet for «Kloro- 
fylskeder», synes mig, at der er god Grund dertil; thi ved dette Ord fremhæves netop det, 
som er det særligt ejendommelige for dem: at de oftest indeholde en Mængde af tet pak- 
kede, store Stivelsekorn, hvad enten disse findes der, fordi selve Skedecellernes Assi- 
milation er saa kraftig, at Mængden af Stivelse, som dannes i dem, langt overgaaer den 
Mengde, der sedvanlig udvandrer i Lobet af et Dogn, eller fordi de modtage Stivelsen 
fra andre Celler og som en Slags Oplagsorganer gjemme den. De ere vel noget forskjel- 
lige fra de Skeder, som Sachs benævnede «Stivelseskeder», nemlig de Endodermer, der 
midlertidig ophobe Stivelse til Brug for Udvikling af Bast, men ligne mest Stivelseveje 
(«Stärkestrassen»), i hvilke det i Vandring værende Sukker midlertidig udskilles i Form af 
Stivelse («Wanderstärke») — om disse Skeder forøvrigt kunne holdes adskilte. 
Stivelseskederne findes omtalte i Litteraturen af nogle faa Forfattere, Rikli 
skriver (l.e. S. 521): «Haberlandt war es, der zuerst bei einigen Cyperaceen auf das eigen- 
thümliche Auftreten einer einzelligen Chlorophyllschicht innerhalb der Schulzscheide auf- 
merksam machte» "). Hvis dette skal forstaaes saaledes, at Haberlandt overhovedet var 
den forste, der gjorde opmerksom paa Forekomsten af disse ejendommelige Skeder, og 
det synes det, saa er dette ikke rigtigt. Allerede 1875 har Duval-Jouve (I, S. 349) 
tydeligt karakteriseret dem og afbildet dem hos en stor Mængde Gramineer ?). 
Han har endvidere 1874 (II) allerede omtalt og tydelig afbildet Kranspalissaderne 
hos en Del Cyperus-Arter og Galilea mucronata som en enkelt gron Ring eller Halvring 
om Ledningsstrengene, men han har derimod ganske vist ikke her veret opmerksom paa 
Stivelseskederne, hvad Rikli ogsaa fremhæver, Imidlertid kan der ingen Tvivl vere om, 
al Duval-Jouve har Prioriteten. 
Efter Duval-Jouve har vistnok Haberlandt selvstendig fundet Kranspalissaderne 
(1881). Duval-Jouves Undersøgelser synes han mærkværdig nok ikke at kjende. Han om- 
taler dem først som anført 1882 og 1884. 1886 (II, S. 233) kommer han tilbage til dem, 
omtaler deres Forekomst hos Gramineer og Cyperaceer og fremhæver, at de tale mod Stahls 
Lystheori; 1896 (II, S. 244 og S.261) siger han mærkeligt nok: «Bei Monocotylen und 
Dicotylen begegnet man nicht selten einem Typus ....», hvorefter denne «Kranz-Typus» 
') Nemlig 1882, 1, S.87, hos Cyperus pannonicus og andre Cyperus-Arter og 1884 i {ste Udg. af Physiol. 
Pflanzenanatomie Fig. 61, Cyperus Cicuta. 
*) Han skriver folgende (I, S. 349) i Afhandlingen: Histotaxie des feuilles de Graminées: «Le parenchyme 
à chlorophylle ... se présente sous deux états différents ...: 1) ou bien toutes ses cellules, semblable- 
ment remplies de chlorophylle en grains, sont groupées entre les faisceaux par assises plus ou moins 
parallèles aux surfaces épidermiques ..., 2) ou bien ses cellules sont de deux sortes: les unes ayant un 
contenu vert foncé», 0.s.v. Fortsættelsen findes ovenfor S. 228 nederst. Han har iagttaget den sidste 
Form, Kranspalissaderne, hos en haly hundrede Arter af Paniceer, Chlorideer, Andropogoneer og andre 
Tribus. 
