Se) 
DO 
bo 
50 
den eneste, ikke med Baryt behandlede, iovrigt med 2. ganske parallele Dobbeltprove 1. Her 
er en ret betydelig Sukkerforogelse konstateret, en Stigning fra 76,5 til 86,1 (de umiddelbare, 
raa Tal vare 5,75 og 6,4) Cc. Fehling, altsaa en Forøgelse af 9,6 Ce.') pr. 10 Gram friske 
Fro, en Mengde, der langt overskrider Grænserne for Fejl. Derimod kan godt den Sukker- 
Nedgang, som ses i Proverne 2 og 7, skyldes Uensartetheden i Materialet. I saa Henseende 
ere folgende tre Tal gode Vejledere: i Prove 1. og i to Paralleler indenfor 2. fandtes hen- 
holdsvis: 76,5, 77,3 og 75,9 hos den ikke mæskede Portion. 
Det er da utvivlsomt, at den kulsure Baryt har standset eller meget væsentlig 
hemmet Virkningen af et sukkerdannende Ferment, som aabenbart findes i de gronne 
Ærter. Med andre Ord, Forsoget er m. H. t. dets Hensigt at prove Fermentevnen hos de 
forskjelligt behandlede Prover, ganske forfejlet. Og dog giver Forsoget — vel netop paa 
Grund af Barytens odeleggende Indflydelse paa den sukkerdannende Fermentvirkning — 
en, som det synes mig, ret verdifuld Oplysning: nemlig Paavisning af en selvstendig 
«inverterende» Fermentvirkning, ganske uafhengig af Sukkerdannelsen. Medens Re- 
sultatet af Prove 1, med Henblik paa de her anvendte grovere Analyse-Methoder, maaske 
nok kunde tænkes forklaret alene ved Nerverelse af Diastase i dette Ords sædvanlige 
Betydning, bortfalder denne Mulighed just ved Betragtning af Baryt-Provernes Resultat; 
og alt i alt viser Forsoget da tillige, at det sukkerdannende Ferment ikke er Diastase, i 
det mindste ikke Diastase alene. Paa en nermere Karakteristik af disse Ferment-Virk- 
ningers Natur kan dette Arbejde dog ikke indlade sig; atter her maa vi lade Opgaven ligge. 
Det er end ikke sikkert, at det sukkerdannende Ferment virker paa Stivelsekornene i de 
modnede Fro; en Virkning paa oploste eller i Protoplasmaet fordelte Polysaccharider er 
mindst lige saa sandsynlig. 
Meget paafaldende er den overmaade stærke Forøgelse af Amid-Kvælstoffets Mengde 
under Meskningen. Resultatet kom mig ganske uventet, og da andre Forsog (iser med 
afskaarne Knopper m. m.) havde vist, at Saar hos forskjellige Plantedele kunne medfore 
en sterk Amid-Forogelse, antog jeg det for muligt, at noget lignende her havde veret Til- 
fældet ved de knuste Plantedeles langsomme Dod under Mæskningen. Resultatet af Forsog 
XX viser dog, at denne Tanke er urigtig. — Nogle her ikke berørte Ejendommeligheder 
ved det foreliggende Forsog omtales i et senere Kapitel. 
1) Naar dette Tal ganske svarer til Resultatet af Ferment-Evne-Proven i XVII, 1, er det dog neppe 
andet end en ren Tilfældighed. I XVII benyttedes temmelig lenge gemt Ærtepulver med rimeligvis 
noget svekket Fermentevne, som til Gjengjæld virkede under særlig gunstige Vilkaar. En Sammen- 
ligning af Forsogene er her ikke berettiget. Her skal iovrigt erindres om Brown og Morris’ 
velmotiverede Angivelse, at torret og pulveriset Plantesubstans lader sin Fermentevne ganske ander- 
ledes tydeligt træde frem end frisk knuste Dele (Journ. chem. Soc. 1893 May; S. 634). Det er 
herefter ingenlunde nogen serlig gunstig Maade, hvorpaa Fermentet har kunnet virke i nærværende 
Forsog. 
