356 84 
jo intet til Hinder for eventuelt at tenke sig lokaliserede, maaske lokalt vexlende, modsatte 
Virkninger i Gellen; sml. ogsaa Betragtningerne i næstsidste Kapitel. 
3) Den hurtige Tilbagegang af Amid-Mængden under Eftervirkningen af middel- 
sterke Æther-Doser, er maaske det bedste Argument til Gunst for vor Opfattelse. Thi 
virker Fermentet under Narkosen, hvorfor skulde det da pludselig holde op at virke, fordi 
Kondensationerne atter begynde. Hvor Kondensationen ikke gjenoptages under Efter- 
virkningen, standser jo Amid-Dannelsen ikke trods Ætherens Fjernelse. 
4) Saarede Plantedeles Forhold maa vel tydes omtrent som anfort under 2). 
5) Og endelig forklares den lidt efter lidt ogsaa uden Narkose indtrædende Amid- 
Kvælstof-Forogelse simplest ved den Antagelse, at Kondensationsprocessen jævnt aftager 
(relativt eller absolut) i Intensitet og derved lader den proteolytiske Proces trede frem 
som overvejende. Der er nemlig ikke Tvivl om, at en Ætherisering af Fro paa dette 
Stadium vil medføre et stærkt forøget Plus i Amid-Miengden (cfr. Forsøg VI, S$. 31). Dog 
er dette Forhold tilfældigvis ikke blevet særlig provet, Paavisningen mangler endnu, og 
nerverende Betragtning har derfor en Mangel, der dog turde vere af rent formel Natur. 
6) Det maa indrommes, at der endnu ikke er leveret Bevis for, at Forogelsen af 
Amid-Kvælstoffet ikke skyldes en Paavirkning af hvad man maaske vilde kalde «selve Livs- 
virksomheden»; med andre Ord: det er ikke fastslaaet, at Amid-Forogelsen alene skyldes 
en Fermentvirkning. Til Gunst for Tanken om Amid-Forogelsens «vitale» Natur taler, ved 
forste Ojekast, den Omstændighed, at meget sterke Æther-Doser forringer Amid-Forogelsen 
noget. Den dræbende Dosis desorganiserer Protoplasmaet og den «vitale» Virksomheds For- 
styrrelse kunde da vere Grund til den formindskede Amid-Produktion. En ganske lignende 
Motivering — m. H. til det omstridte sukkerdannende Ferment i Leveren — fremsætter 
D. Noël Paton!), der netop derved mener sig berettiget til at nægte Lever-Fermentet 
nogen væsentlig Indflydelse ved den nævnte Kjertels Sukkerdannelse. Alt dette kan ganske 
vist vere rigtigt; men for det forste er Begrebet «vital Virksomhed» ret forskydeligt og de 
sidste Aaringers Undersøgelser tildele, i. stedse stigende Grad, kemiske Fermenter Hoved- 
rollerne ved Nedbrydnings-Stofskiftet?), og for det andet vil en Desorganisation af Cellens 
Protoplasma meget vel kunne medføre en væsentlig Hæmning af Ferment-Virksomheden. 
Man tænke sig f. Ex. et Ferment i Protoplasmaet, virkende under de der herskende fysiske 
og kemiske Forhold, af hvilke vi exempelvis betone Plasmaets svagt alkaliske Reaktion. 
1) On hepatic glycogenesis (Philosophical Transactions. Roy. Soc. London, vol. 185; 1894, B. S. 233—277). 
2) Her kan saaledes erindres om Paavisningen af Itnings-Fermenter hos Dyr og Planter («Laccase», 
se Bourquelot's Værk ang. Litt.), om E. Fischer's Experimenter f. Ex. med Monilia candida, 
der viser sig at indeholde Invertin, hvad man tidligere har nægtet (Ber. d. deutschen chem. Gesell- 
schaft, Bd. 28 1895, S. 3037) og, fra den allersidste Tid Buchner's opsigtsvækkende, dog vel endnu 
neppe helt garanterede Angivelser om Alkohol-Gjering som Ferment-Virkning (samme Berichte 
Bd. 30, 1897, S. 117 og 1110). 
