87 359 
Korns direkte Reduktion for hojt angivet?), og ogsaa hos modnende Crocus-Knolde ses en 
Nedgang. 
Under Eftermodningen hos de fra Moderplanten fjernede Organer sker altsaa 
ulvivisomt et Forbrug af direkte reducerende Sukker, men dette Forbrug synes snart at 
standse, og f.Ex. i Forsog XV, S.43 hos mere modne Ærter, ses efter 4 Dogn endog en 
Forøgelse, ikke blot ved Henstand i Stuetemperatur, hvor Spiring kan have forstyrret, men 
ogsaa ved lavere Temperatur, hvor intet Tegn til Spiring iagttoges. Hos de ætheriserede 
Prøver synes — undtagen hos Crocus, hvor ingen Virkning ses — den nævnte Nedgang i 
det direkte reducerende Sukkers Mængde kjendelig forringet baade under og efter Narkosen, 
hvad der maaske kan opfattes som et Udtryk for, at det direkte reducerende Sukkers Op- 
arbejdelse til hojere sammensatte, ikke-reducerende Stoffer, som aabenbart ter forudsettes 
at være typisk for modnende Organer, er standset eller nedstemt af det anæsthetiske 
Middel. Dog ere, som sagt, Forsogs-Udslagene for usikre til nogen indgaaende Betragtning. 
Hos de her anvendte Log (XXXII, S. 60) findes derimod en storre Mengde direkte 
reducerende Sukker — rimeligvis iser Monosaccharider — der i Forsogets forste Uge jævnt 
tiltog i Mengde. Ætherisering har her en meget kjendelig Indflydelse, herved forøges 
nemlig — ifald Indvirkningstiden med de her benyttede Doser var 4 Dogn — og især 
under Eftervirkningen, det direkte reducerende Sukkers Mengde meget sterkt. Om man 
heri tor se en Bekræftelse paa Rigtigheden af yore smaa Tal for de ovennævnte Plante- 
Arters Vedkommende, hvilke Tal godt harmonere med Logenes Forhold, lade vi staa hen. 
Ifald den Opfattelse er rigtig, at Monosaccharider ere den vigtigste Form, hvor- 
under kvælstoffrit organisk Stof inddrages i det respiratoriske Stofskifte (« Drifts-Stofskiftet») !), 
faar unægtelig de nævnte Sukkerarter en Betydning, der aldeles ikke lader sig erkjende af 
Analyse-Resultaterne. Thi i saa Fald maatte alt, eller dog Storstedelen af, den Kulsyre, 
der udskilles ved Respirationen, fores tilbage til Monosaccharider, og disses Mengde i 
Planten forages med den til Kulsyren svarende Mengde, naar man vilde gjøre Rede for 
Monosaccharidernes Rolle i Plante-Organerne. Uden at ville gaa nermere ind paa Sagen, 
skulle vi betone, at nogle af Forsogene nermest tale til Gunst for denne Opfattelse. Det 
er Konstateringen af inverterende Ferment-Evne hos Ærter, som her sigtes til; og da 
Inversions-Evnen er forholdsvis meget stor (XIX, S.48 og XX, S.51) samt ganske uaf- 
hengig af noget Sukker dannende Ferment — saa at der altsaa ingen Forvexling med 
Maltose-Dannelse her kan finde Sted — ser jeg ingen Grund til ikke at antage dette 
inverterende Ferment i stadig Virksomhed selv hos de modnende Ærtefre. Med andre 
Ord, jeg tror, at der her stadig dannes Monosaccharider ved Inversion af Di- eller Tri- 
*) For Dyrenes Vedkommende er denne Anskuelse ogsaa ret almindelig og næres f. Ex. af Chauyeau 
i hans lille, interessante Skrift «La vie et l'énergie chez l'animal» Paris 1894. Se ogsaa Kaufmann 
«Apercue générale....» (Archives de physiologie T.7, 1895, S. 387). 
