99 371 
Ferment-Mængden staar i nøjeste Forhold til Plantens øjeblikkelige Behov eller — for at 
bruge et mere neutralt Ord — dens hele øjeblikkelige Tilstand, saaledes se vi da ikke 
rettere, end at Ferment-Tilvæxten hos de endnu meget umodne grønne Ærter bedst for- 
enes med den Forestilling, at Fermentet ogsaa her spiller en aktiv Rolle og ikke blot 
dannes for at ligge paa Lager til senere Brug, saaledes som det derimod for en stor Del 
maa være Tilfældet med den kolossale Diastase-Aflejring i Fermentcellerne hos Kornarterne. 
Men det maa indrømmes, al et stringent Bevis giver vor Betragtning ikke. 
Det hidtil anførte synes os at pege i Retning af den allerede tidligere i nærværende 
Afhandling fremsatte Opfattelse, at der i selve de modnende og eftermodnende Frø — vi 
lænke stadig nærmest paa Ærter som Exempel — foregaar baade en Sukker-Kondensation 
(der tilsidst vilde føre til Dannelse af Fedt eller Stivelse) og en Sukkerdannelse (om ikke 
just af Stivelse, saa dog af andre Polysaccharider, f. Ex. Amylaner) foruden det til Respira- 
lions-Stofskiftets Vedligeholdelse nødvendige Sukkerforbrug. De unge, sukkerrige Frø have, 
hvad Forsøgene have vist, en meget stærk Kondensation og en ringe Ferment-Evne; under 
Modningsprocessen stiger Ferment-Evnen kjendeligt og samtidig vil Kondensationen (Kon- 
densations-Eynen??) aftage, allerede af den Grund, at Materialet til Kondensationen, Sukkeret, 
er aflaget i Mængde. Saasnart vi tage Ætheriserings-Forsøgenes Resultater med i Betragtning, 
vinder vor Opfattelse yderligere i Sandsynlighed; dog maa vi her bemærke, at dette væsentlig 
ligger i den —i del mindste delvise — Analogi, som Sukker-Mængdens og Amid-Mængdens 
od 
Forhold her vise. Thi Forsøgene give ikke saa fuld Klarhed, som ventet og ønskelig. 
Naar Sukker-Tilvæxten forøges, eller en Sukker-Tilvext overhovedet først fremkaldes 
ved Ætherens Indflydelse, kan Ætheren paa Forhaand tænkes at virke enten blot ved at 
hæmme eller ophæve Kondensationen, eller tillige ved at forage Ferment-Evnen eller, 
endelig, hvis ingen Kondensation foregaar, blot ved at forage Ferment-Evnen. Hos de 
yngre, modnende Frø, hvor en Kondensation utvivlsomt sker, vil Ætheren lige saa utvivlsomt 
hæmme eller nedstemme denne Proces. Om her Ætheren ogsaa virker ved at forøge 
Ferment-Evnen, er tvivlsomt; Forsøg XVII, S. 46, der ganske vist peger paa en endog meget 
stærk Forøgelse af Ferment-Evnen, er i saa Henseende værdilest, da Ætheren, som det 
fremgaar af Aciditets-Bestemmelserne i samme Forsog, har medfort en Fordobling af Syre- 
Indholdet. Efter Green’s (p.d.anf. Sted) tidligere omtalte Angivelser af Syrers Indvirkning 
paa de i endnu ikke spirende Fro værende Zymogener, kunde det her antages, at denne 
Syre-Mængde først under Indtorringen af Prøverne har dannet betydelige Ferment- 
Miengder. Dette bliver iøvrigt ogsaa sandsynligt af den Grund, at de ætheriserede Prayers 
Sukkermængde absolut ikke viser hen til nogen Indflydelse i de levende Frø af en enorm 
foroget Ferment-Evne!). Hoved-Forsoget, Analysen af selve Froene, stemmer med andre 
1) Ferment-Evne-Proverne i Forsog XVII synes mig vel egnede til at illustrere en Fejl eller dog en 
Fare ved Indtorrings-Methoden, som Brown og Morris (p. d. anf. Sted) anvende. Det er ikke 
48" 
