107 309 
lerende Forskere maaske allermest folelige Utilstrækkelighed af tidligere «mekaniske» eller 
«kemiske» Forklaringer af Livsyttringerne i Almindelighed og dermed ogsaa af Stofskifte- 
Fremtoningerne, som tvinge Fysiologerne, ikke til at give sig en mere eller mindre mystisk 
Vitalisme i Vold, men til foreløbig at give Afkald paa, eller dog til ikke at overvurdere 
Bestræbelsen efter at forklare Livsyttringerue ud fra de allerede nu erkjendte forholdsvis 
simple Kombinationer af kemisk-fysiske Love"). Naar man nu fristes til at sige, at denne 
og hin Livsproces ikke sker «paa Grund af», men derimod snarere «til Trods for» eller 
«imod» de kemisk-fysiske Naturlove, saa ligger der i saadanne Udtalelser, der unægtelig 
kunne virke vildledende, vel i Grunden aldrig andet end paa den ene Side en Indrømmelse 
af, at vi ere længere fra Forklaringen, end man tidligere har ment — men dette er et 
meget væsentligt Fremskridt — og, påa den anden Side, en Erkjendelse af, at de paa- 
gjældende Livsyttringer nærmest maa siges at repræsentere Arbejder, 9: Overvindelse af 
de Modstande eller de i modsat Retning gaaende Virksomheder, som vedkommende kemisk- 
fysiske Love ere Udtryk for. Thi lige saa lidt, som nogen Uhildet nu vilde hævde, at 
man «i Kraft af sin Villie ophæver Tyngdeloven» temporært, ved f. Ex. al løfte et Glas 
Vand, lige saa lidt vil nogen mene, at Tyngdens fysiske Indflydelse paa Planten er ophævet, 
naar den geotropisk bøjer sig opad; men i begge Tilfælde udføres et Arbejde: Arbejdet er 
netop at overvinde Tyngden; den paagjældende Proces sker altsaa «til Trods» for Tyngden?), 
men uden at man herved tænker paa nogen som helst mystisk Krafts Indgreb og uden at 
nogen som helst Naturlov ophæves. Saaledes ogsaa med de forskjellige Tilfælde ved- 
rørende Stof-Ophobning og Stofvandring, hvor de osmotiske Love tidligere bleve — og 
tildels endnu blive — tagne til Forklaring, men hvor det efterhaanden har vist sig, eller nok 
vil vise sig, at de osmotiske Virksomheder oftest netop skulle overvindes?). Og, rent alment 
}) Om denne Sag se ogsaa O. Hertwig: Zeit- u. Streitfragen d. Biologie II, Mechanik und Biologie, 
1897; særlig S. S3—97. 
Som Prøve paa en «mekanisk» Forklaring af geotropiske Bevegelses-Retninger er Letellier's 
Afhandling «Essai de statique végétale» (Compt. rend , Paris, T. 115, S. 69) af kuriøs Interesse. Slige 
Forklaringer vare maaske paa deres Plads for en Menneske-Alder siden, men kunne nu til Dags 
ikke tages alvorligt. 
I denne Sammenhæng maa Bohr's Undersøgelser over Svommeblærens Forhold til Ilt nævnes 
som et for den almindelige Fysiologi serlig vigtigt, og klart belyst Exempel (Forhandlingerne ved 
de skandinaviske Naturforskeres Mode 1892, S. 108 M). For Planternes Vedkommende haves iøvrigt 
en fuldstændig Analogi hertil i Hedvig Loven's Paavisning (Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akad. 
Förh. 1892, Nr. 2, Stockholm, S. 107) af det interessante Forhold, at Fucaceernes Blerers Ilt- 
Holdighed er direkte uafhængig af det omgivende Vands Ilt-Indhold. Dette Resultat bliver end 
mere slaaende, naar en Fejl, der ofte begaas, og ligeledes har indsneget sig i det interessante lille 
Værk, bliver rettet. Det sættes nemlig som givet, at Blerens Ilt-Indhold ved osmotisk Ligevægt 
skulde være 33 à 34 pCt, saaledes som i den i Vandet opløste Luft. Men dette er urigtigt. En 
Luftblere i luftmættet Vand skal ved osmotisk Ligevægt selvfølgelig have Atmosfærens Sam- 
mensetning, altsaa kun indeholde €. 21 pCt. It! — Alle disse og fl. a. Forhold kunne maaske 
hos en overfladisk lagttager gjøre Indtryk af, at man var i Ferd med at negligere de fysisk-kemiske 
49* 
