388 116 
gjorelse for talrige henhen horende Forhold og for den historiske Udvikling af Kemikernes 
Opfattelser paa dette interessante Omraade. Her synes os Pfaundler’s Udtryk treffende 
og umiddelbart anvendeligt paa vor Opfattelse af Ligevegten i Stofskiftet, nemlig at der i 
saadanne Tilfælde ikke er statisk, men dynamisk Ligevægt, d. v. s., al der her maa siges 
at vere «kein Gleichgewicht der Kräfte, sondern eines der entgegengesetzten Vorgange')». 
En saadan umiddelbar Sammenligning af Stofskiftets antagonistiske Virksomheder 
med de nys nevnte kemiske Processer, hvor altsaa Ligevegt indtreder, naar Reaktions- 
hastighederne — med virkelige, positive Verdier — i modsatte Retninger ere lige store, 
har man vel for saa vidt ikke Loy til at anstille, som Polysaccharider og Æggehvidestoffer 
ikke uden videre spaltes i vandige Oplosninger, i alt Fald ikke i de Tilstande, hvori vi 
kjende disse Stoffer, naar de ere isolerede fra Organismen. Da der dog er baade hydro- 
lyserende Faktorer (formodentlig Fermenter) og kondenserende Faktorer (hvis Natur vi intet 
vide om), kan der vel neppe vere noget urimeligt i den Tanke, at Hastigheden af de 
Reaktioner, som disse to antagonistiske Faktorer betinge, netop kunne opveje hverandre paa 
lignende Maade som ved kemisk Ligevegt i en Alkohol-Syre-Ætherart-Vand-Blanding, saa- 
ledes, at man da maaske selv i Protoplasmaets mindste Dele, i hver Partikel «levende, orga- 
niseret Substans», kunde tenke sig antagonistiske Virksomheder i Gang. Produktion, resp. 
Forbrug eller Tilintetgjorelse, af hydrolyserende Faktorer — Ferment-Evne — og Produktion, 
resp. Formindskelse, af kondenserende Faktorer — Kondensations-Evne — vilde da vere 
de Momenter, der iværksætte Reguleringen, resp. forskyde Stofskiftets Ligevegts-Tilstand i 
den ene eller anden Retning. 
Men, naar vi nermere ville betragte Forogelsen og Formindskelsen af disse Fak- 
torer, da støde vi paa i det mindste foreløbig uloselige Gaader, hvor selv den bedste Ind- 
sigt i de hidtil kjendte kemiske Ligevegtslove neppe vilde slaa til for at faa blot en 
Antydning af Forstaaelse. Vi vende da tilbage til Diskussionen af Forsogs-Resultaterne ; 
efter, hvad vi haabe, at have sikkret os mod, at Tanken om samtidige antagonistiske Virk- 
somheder i Cellen paa Forhaand afvises som absurd’). 
Hosstaaende Fig. 15 giver fire Skemaer over de Hypotheser, som man maaske paa 
Forhaand kunde opstille m. H. til den diskuterede Regulering af Sukkerets og Amid- 
Kvælstoffets omtrentlige Konstans gjennem forholdsvis lang Tid. For ikke at komplicere 
Skemaerne med Aandedræts-Tabet, lade vi os naje med at tænke paa Amid-Kvestoffet ; 
Sagen selv er dog den samme. Fig. 15 illustrerer Tilstanden i fire paa hverandre folgende 
(smaa eller store) Tids-Enheder, 1—4. 
1) Citeret efter Ostwald p. d. anf. Sted, S. 101. 
®) Dette er sket i en skriftlig Henvendelse fra en interesseret, yngre Naturhistoriker, i Anledning af 
mit Foredrag ved Havebrugs-Kongressen 1894, hvilket har ladet mig formode, at den nys givne 
Redegjorelse maaske ikke for enhver Leser er helt overflodig til Orientering. 
