390 118 
Ophævelse af Hydrolysen'), ikke blot en Nedstemning; thi ved en Nedstemning havde man 
blot en Modifikation af Skemaet c—c. Forestillingen om periodisk total Standsning af 
Hydrolysen synes os vanskelig at gaa ind paa, for det forste, fordi vi ikke kjende noget 
Exempel herpaa — om end man nok kunde tænke sig Midler, hvorved Organismen strax 
kunde standse en i Gang verende Fermentvirkning — og for det andet, fordi et totalt 
Ophor af Hydrolysen, i det mindste for Planternes Vedkommende m. H. til Æggehvide- 
stofferne, formodentlig vilde vere ens betydende med total Uvirksomhed 9: Dvale eller Dod. 
Dog skuffe vi os maaske her”). 
Efter vor Forestilling om den nævnte Stofskifte-Regulering, kan Hydrolyse og 
Kondensation, i deres Betydning som Regulatorer, lignes ved henholdsvis en strømmende 
Flod og en Robaad, der gaar op imod Strommen. Strommen lober altid, om end maaske 
med vexlende Kraft (Hydrolysen); Baaden kan, alt efter Omstændighederne, overvinde 
Strommen og vinde fremad, eller holde Ligevegt med Strommen og da ligge stille, 9: ret- 
tere sagt, svinge lidt frem og tilbage, stodvis dreven frem ved Aaretag nu og da. Eller, 
endelig, Baaden kan fores med af Strommen, i hvilket sidste Tilfælde det dog ikke er givet, 
at dens fremadgaaende Virksomhed er standset eller endog svagere end for; Strommen er 
kun stærkere! Standses Roningen — vi fristes til at sige, hvis man f. Ex. kloroformerer 
Mandskabet — saa driver Baaden hurtigt ned med Strommen, indtil Roningen atter kommer 
i Gang. I dette Billede, i hvis enkelte Tilfælde man let ser Parallelerne fra yore Forsogs- 
Resultater, ligger Reguleringen vesentligt i Roningens forskjellige Intensitet; hos Planterne 
reguleres vel baade ved Hydrolysernes og Kondensationernes Livlighed. Og hvad enten vi 
benytte et — ifolge Sagens Natur dog altid haltende — Billede som Anskuelsesmiddel eller 
ej, saa indses det let, at der bag Hydrolyse og Kondensation maa ligge et, om man vil, 
overordnet, regulerende Princip. Vi staa da her overfor Muligheden af en kortere eller 
lengere Trinrekke af over hverandre staaende Regulerings-Virksomheder i Planten, som 
det er Fremtiden forbeholdt at afslore. 
1) En Standsning i Fermentevne-Produktion er paayist oftere (se f. Ex. Pfeffer, Regulatorische Bildung 
yon Diastase, p. d. anf. Sted); men dette er ikke identisk med et Ophor af Fermentvirkningen, der 
i det mindste en Tid lang kunde ske ved Hjælp af allerede tilstedeværende Fermentevne. 
Medens nærværende Afhandling trykkes, er udkommen en Afhandling af J.R. Green: On the Action 
of Light on Diastase and its Biological Significance (Phil. Transact. Roy. Soc. Lond. B. vol. 188, 
1897, S.167{T). Saafremt de heri meddelte Resultater bekræfte sig, nemlig at Sollyset som Helhed 
svækker den diastatiske Ferment-Evne saavel i Ferment-Præparater som i levende Blade, indeholder 
denne Alhdl. Momenter af meget betydelig Interesse m. H. til Stofskiftets Regulering. At Bladenes 
Kulhydrat-Omdannelses-Spil derved yderligere kompliceres, indses let, og er selvfølgelig ogsaa nær- 
mere omtalt af Forf. — Saafremt ogsaa andre Fermenter paavirkes af Lyset paa lignende Maade 
som Diastase, har man heri et med yor Hypothese om antagonistiske Virksomheder meget godt 
foreneligt Moment til Forklaring af Lysets Paaskyndelse af Modningsprocessen i Almindelighed og 
af Amid-Oparbejdelsen i Særdeleshed (sml. her S. 13—14). Da Lysets Virkning paa proteolytiske 
Fermenter endnu ikke er studeret, bor vi dog nojes med denne Antydning. 
