41 435 
v=n—i 5 1 : Ad | Å y=n-+2 y 
5 log" -1(1 +a) (— 1} Fi) 
au © a a eed alee la = eel NE n D at 
> | GA) vl(n—y—1)! a da = be 3 | i i lc 
v=0 0 v=0 
hvoraf den søgte Formel 
zu rig 1 60! 
An = ni 0; 5 \= ) Sl 2, n—v—2 + (— ) ure ( ) 
v=0 v=0 
57. Setter man i (60) #7 — 2 og n=3, faar man henholdsvis 
CTS Aou ee 
de = 19 9 08" 2, (61) 
1 & 1 a5 aa 
Az g Sa 191082? rs log? 2, (61°) 
medens man tillige har 
a, — 1082; 
men videre kunne vore almindelige Formler ikke lære os om Rækkerne a,. 
Formlerne (61) ere paa anden Maade beviste i min Afhandling «Sur la sommation 
de quelques séries» 1). De bevises ogsaa let ved Fakultetrækker, der imidlertid heller ikke 
sætte os i Stand til at summere a, og de folgende. Endelig kan a, umiddelbart nedskrives 
ved Legendre’s Formel?) 
L®)(x) + L®(1—a) = s,— log# log (1—2), 
hvor LØ (xz) har den i Art. 8 angivne Betydning. 
Erindres Udtrykket (5‘) for 71,1, faar man 
DS ed 
der kan udledes af en Formel af Oettinger). 
VR 
Integraler, der reduceres til 2,,, og Ann. 
T 
215. Om AE) C,(y)dg og analoge. 
0 
58. Det er aabenbart, at man af Formlerne i 22 8—10 kan udlede en Del be- 
stemte Integraler af mere speciel Form, og som alle reduceres til z og de reciproke 
1) Oversigt over Det Kgl. Danske Videnskabernes Selskabs Forhandlinger, 1896. 
2) Exercices, tome I, Pag. 244. 
3) Grunert, Archiv der Mathematik und Physik, Bd. 39. 
D.K.D. Vidensk. Selsk. Skr., 6. Rekke, naturvidensk. og math. Afd. VIII. 6. 56 
