Del af Skalmunden; til de snevre Sidedele af denne (Sidespalterne hos Hyalæa) svarer to 
Hudfolder paa hver Side, der vel er Fortsættelsen af Kappens frie Rand, men som er for- 
bundne ved en Membran med hinanden. 
Epithelet, der bektæder Kappehulen hos Limaciner og Hyalæider, frembyder 
meget interessante Forhold, og skjent vi i nærværende Arbejde ellers ikke kan gaa ind paa 
en Betragtning af Pteropodernes Histologi, skal dog dette Epithels Forhold med nogle Ord 
berøres. Hos begge Grupper er den større Del af Kappens indvendige Flade (dog ikke 
den forreste Del af denne) beklædt med et meget tykt Epithel, bestaaende af kolossale 
Celler af et ejendommeligt Udseende. Hos Limacinerne har alle Cellerne, der sammen- 
sætter dette Epithelskjold, som vi vil kalde det, i det væsentlige samme Præg: det er 
Cylinderceller (prismatiske Celler) indtil 3 Gange saa høje som brede, med en stor, rund 
eller noget oval Kjærne af indtil #/4 af Cellens Bredde, med et eller flere, sædvanlig uregel- 
mæssige, store Kjærnelegemer; Cellens Protoplasma har et noget ejendommeligt Præg: det 
er paa samme Tid fint grynet og stribet paa langs, ser ud som om det var sammensat 
af knudrede Traade, der løber parallelt med hinanden fra Cellens Basis til dens frie Over- 
fiade. Men disse Celler er dog paa den anden Side noget forskjellige, og det saaledes at 
de falder i to Grupper. Nogle af dem er slankere, mere gullige, Stribningen og Kornene 
finere, — andre er sværere, blegere, Stribningen og Kornene grovere; hver af disse Gelle- 
Former sammensætter særlige Strøg af Epithelskjoldet, som dog ikke ved regelmæssige 
Linier er sondrede fra hinanden. 
Hos Hyalæa- Arterne har Epithelskjoldet i en ikke ringe Grad forandret Udseende. 
Visse Partier af samme, nemlig tvende Tværbaand, det ene liggende midt i Epithelskjoldet, 
det andet ved sammes bageste Ende, begge adskilte fra del øvrige Epithel ved en forreste 
konkav og en bageste konvex Rand, bestaar af en Celleform af et højst mærkeligt Præg. 
Cellerne (se Tab. 4, Fig. 67—68) er korte Cylinderceller af omtrent rektangulært Tværsnit, som 
hver i deres øverste Del er forsynede med flere, sædvanlig 2—3, store, dybe krukkeformige 
Hulheder , der aabner sig med en noget indsnevret rund eller oval Aabning (0).  Cellerne 
sidder i regelmæssige Tværrækker, og Hulhederne i hver Celle danner ligeledes en kort 
Tværrække, der slutter sig til Tværrækken af Hulheder i de to tilstødende Celler af samme 
Cellerække, saaledes at alle Aabningerne i hver Række Celler danner én Række. I Cellens 
forreste Side (den Side der vender henimod Kappehulens Aabning) er der Indsnit (a) der 
gaar et Stykke ind mellem Gruberne, og som ved første Øjekast, naar man betragter 
Epithelet fra det frie Flade, frembringer det Indtryk paa lagttageren, at der til hver Hulhed 
svarer én Celle; men allerede ved en dybere Indstilling af Mikroskopet ses det sædvanlig 
uden Vanskelighed, at Cellekjærnernes Antal er langt ringere end Hulhedernes, og ved at 
betragte Epithelet fra Cellernes Basalflade bliver man uden Vanskelighed klar over Forholdet. 
Det sædvanlige Antal Hulheder i én Celle er, som ovenfor anført, 2—3, kun ganske und- 
