Rende, der gaar oven over Foden, staar i Forbindelse med den længere bagtil liggende 
Kjønsaabning. 
Ogsaa Nervesystemets Forhold er ikke uden Interesse for nærværende Spørgsmaal. 
Thecosomerne udmærker sig, som ovenfor omtalt, ved at Gerebralganglierne er forbundne 
ved en særdeles lang Kommissur, medens iøvrigt alle Kommissurer og Konnektiver er 
stærkt forkortede, saaledes at alle de store Ganglier er lejrede tæt sammen. Det er nu 
ganske interessant at finde, at af alle Opisthobranchier, hvis Nervesystem er beskrevet, er 
det Bullidernes, som i disse Punkter kommer Thecosomernes nærmest. Ogsaa hos dem er 
Cerebralkommissuren sædvanlig af en betydelig Længde, medens Konnektiverne mellem 
Cerebral-, Pedal- og Pleuralgangliet paa hver Side er stærkt forkortede; de adskiller sig 
derimod ved at Pedal- og Visceralkommissuren er af en anselig Længde. 
Endelig maa Tilstedeværelsen af en Skal og det en veludviklet Skal, hvori Dyret 
er i Stand til at trække sig fuldstændig tilbage, anføres som Tegn paa, at det er Tecti- 
branchierne og da særlig Bulliderne, til hvilke Thecosomerne slutter sig. Her kan det 
ogsaa anføres, at Skallaaget (Operculum), som vi finder hos Limacinerne, peger afgjort i 
samme Retning, idet et saadant indenfor Opisthobranchierne kun findes hos den til Bul- 
liderne (i udvidet Forstand) hørende Slægt Tornatella. 
Ser vi tilbage paa de anførte Momenter, saa kan de i Korthed resumeres som 
følger: Tilstedeværelsen af en Skal, af en Tyggemave, af en udelt Kjønsgang og af en 
uigjennemboret Penis, som ved en Rende staar i Forbindelse med Kjønsaabningen, viser 
tydelig, at Thecosomernes nærmeste Slægtninge er at søge blandt Tectibranchierne; Tygge- 
mavens speciellere Forhold, Nervesystemet, Tilstedeværelsen af en veludviklet Skal samt 
af et Operculum hos Limacinerne peger hen paa, at det er Bulliderne (inkl. Tornatelliderne), 
til hvilke de nøjest slutter sig"). 
1) Nærværende Afhandling behandler kun de nulevende Pteropoder, medens de fossile af Mangel paa 
tilstrækkeligt Materiale og af andre Grunde ikke har kunnet medoptages i Arbejdet. Men paa Grund 
af det nøje Studium, som jeg har gjort af de nulevende Thecosomers Skaller, mener jeg dog her at 
burde bemærke, at Thecosomerne efter min Anskuelse først kan siges med Sikkerhed at være paa- 
viste fra Tertiærtiden, fra hvilken der kjendes en Del Former, som slutter sig nær til de nulevende, ja 
endog tildels specifisk falder sammen med disse. Fra Silur- og Devonformationen er der en Række 
Former bekjendt, som paa Grund af visse overfladiske Ligheder med enkelte nulevende Thecosomer 
sædvanlig henregnes til denne Gruppe. Jeg maa efter det Kjendskab, jeg besidder til de nulevende 
Thecosomer, erklære denne Henførelse for aldeles konventionel: ingen af de siluriske og devoniske 
«Pteropoder» viser, saa vidt jeg af Avtopsi og af Litteraturen kan skjønne, en saadan nøjere Til- 
knytning til de nulevende Thecosomer, at det kan betragtes som videnskabelig forsvarligt at henføre 
dem til disse. 
