Radula; hos L. balea omtr. 12. Kjæberne bestaar hver af indtil 7 Tværvolde (7 hos Lim. 
balea, 5—6 hos Lim. helicina); hver Vold er sammensat af smaa Chitinstykker, der temmelig 
let forskydes mod hinanden, men iøvrigt forholder sig væsentlig som hos andre Theco- 
somer!); paa Randen af Voldene er der en Bremme af fine Processer (lignende som paa 
Radula-Tænderne). 
I Modsætning til de øvrige Thecosomer, der næsten udelukkende lever i de varmere 
Have, er Limacinerne repræsenterede i de arktiske (og antarktiske?) Have ved flere for- 
holdsvis kæmpemæssige og i stort Antal optrædende Arter, medens de i varmere Have 
levende Former af denne Familie er særdeles smaa, sædvanlig endog mindre end alle andre 
Pteropoder; i Individantal er disse Former, at dømme efter Souleyets Angivelser, derimod 
næppe de arktiske underlegne. 
Limaeina (Cuv.). 
Limacina. Cuvier, Règne Animal Tome 2, 1817, p. 380. 
Spiratella. Blainville, i: Dietionn. d. Science. natur. Tome 32, 1824, p. 284. 
Heterofusus. Fleming, i: *Mem. Wern. Nat. Hist. Soc. Vol. 4, 1823, p. 498. 
Spirialis. Eydoux et Souleyet, i: Revue Zoologique, Année 1840, p. 235. 
?Peracle. Forbes, i: Rep. 13. Meeting Brit. Assoc. held at Cork in 1843 (1844), p. 186. 
Scea. Philippi, Enum. Moll. Sicilia Vol. 2, 1844, p. 164. 
I 1817 opstillede Cuvier paa Phipps’s Cho helicina en ny Slegt, Limacina, hvilket 
Navn Blainville senere ganske umotiveret ombyttede med Spiratella, der forøvrigt ikke har 
vundet Indgang. 1840 opstillede Eydoux og Souleyet Slægten Spirialis for en Del Arter, 
som de havde iagttaget paa deres Jordomsejling, uden iovrigt at precisere, hvad Forskjellen 
var mellem denne ny Slægt og Limacina. Paa Grundlag af den formentlige Mangel af et 
Operculum hos Zimaeina helicina, — i Modsetning til Spirialis-Arterne, som besidder et 
saadant — fandt Souleyet senere (i Monografien) tilstrekkelig Anledning til Bevarelsen af 
begge Slægter og er heri bleven fulgt næsten af alle senere Forfattere. Men som det 
nedenfor nærmere skal udvikles, besidder yngre Exemplarer af Limacina helicina altid et 
Operculum, som hos nogle Individer bevares, medens det hos andre senere gaar tabt. 
Slegten Spirialis maa derefter gaa ind, hvis der da ikke er andre Grunde til at bevare den; 
men saadanne foreligger efter vort Skjon ikke; der er mindst ligesaa store Forskjelle 
mellem visse af Spirialis-Arterne indbyrdes som mellem dem og Limacina helicina, saa 
at det kun da kan forsvares at gjore L. helicina til en særlig Slegt, naar man samtidig 
') Voldene er dog ikke fuldt saa regelmæssige som hos de andre. — Den Figur som Sars (I. e. Tab. XVI, 
Fig. 17 b) giver af et Parti af Kjeben hos L. helicina er ikke ganske rigtig; Randen af de enkelte 
Stykker i Voldene er ialfald kun undtagelsesvis saa buet, som han fremstiller dem, og Stykkerne sidder 
ikke i alternerende Rækker. Figuren er aabenbart gjort efter et stærkt presset Objekt og noget stiliseret. 
