Limacina helicialis. Lamarek, Animaux s. vert. Tome 6, 1819, p. 291. 
Limacina arctica. Moller, i: Naturhist. Tidskr. 1. R., 3. Bd., 1841, p.488. (Indeh. Oplysninger om Maaden, 
hvorpaa Dyret bevæger sig, etc) 
Limacina arctica. Van Beneden, Mém. s. I. Lim. aret., i: Nouv. Mém. de l'Acad. R. d. Bruxelles, Tome 14, 
1841. (Anatomi.) 
Limacina helicina. Souleyet, Monographie, 1852, p. 61. 
? Limacina pacifica Dall, i: Amer. Journ. Conchol, Vol. 7., 1872, p. 138. 
Limacina helicina. G. 0. Sars, Moll. Reg. Arct., 1878, p. 328. (Ret gode Figg. af Skal, Laag, Radula ete.) 
Skallen Helix-aglig, Spira kun meget lidt fremtrædende. Den lille Tud, som 
findes paa Skallen hos alle Limacina-Arter, er ved en Indbojning af Mundingens Rand 
skarpt adskilt fra Labrum. Skallen er forsynet med en ret ejendommelig Skulptur: regel- 
mæssige Tværfurer, som er adskilte ved parallele skarpe Kanter, medens Furernes Bund er 
jævnt afrundet; i hver af de nævnte Kanter ser man en skarp Linie, formodentlig en Stribe 
af ejendommelig Struktur, thi Skallen gaar særlig let itu langs disse Linier. Tværfurerne 
findes dog kun paa de sidste Vindinger, som Dyret anlægger; paa de ældste Omvrid fattes 
de, ligesom naturligvis hos Individer med et ringe Antal Vindinger. — De største forelig- 
gende Skaller er c. 8"" i Diameter og bestaar af rigelig 7 Vindinger. 
Man vil i de fleste Beskrivelser af denne Form enten slet ikke finde noget Oper- 
culum omtalt eller se anført, at den udmærker sig ved at mangle saadant. Undertiden vil 
man dog (hos Forfatfere"), der ikke selv har haft Dyret til Undersøgelse) finde udtalt en 
Tvivl om Rigtigheden heraf, en Tvivl, der for saa vidt kan siges at være berettiget, som 
Souleyet, saa vidt jeg véd, er den eneste, der efter egen Undersøgelse ligeud benægter 
Existensen af et Operculum hos L. helicina (Monogr. p. 62 infra), Endelig finder man hos 
G. O. Sars (Moll. Reg. Arct. p. 328—329) positivt den modsatte Angivelse fremsat, tillige- 
med Figur af Operculum — uden at det iøvrigt berøres, at tidligere Forff. ikke har fundet 
noget Operculum. 
Paa Grund af disse modstridende Angivelser har jeg haft Opmærksomheden hen- 
vendt paa dette Spørgsmaal og har da fundet følgende. Hos spæde Individer samt hos 
Exemplarer med en Skal paa 2, 21/2 og 3"" Diameter fandtes et Operculum siddende 
paa højre Side af Fodens Overside. Hos flere Exemplarer af c. 3!/2mm Diameter og højere 
op fattedes det derimod, og da det ligeledes manglede hos et ikke ringe Antal større og 
meget store, velbevarede Exemplarer, troede jeg at kunne fastslaa, at L. helicina kun besad 
et Operculum i sin Ungdom, indtil den havde naaet en Størrelse af 3—-3'/o™™, at det saa 
gik tabt, og at større Individer altid manglede et Operculum. Det har dog senere vist sig, 
at denne Regel maa modificeres noget, idet jeg ved i en anden Anledning at undersøge 
1) f Ex. Philippi, Handb. d. Gonchyliol. u. Malacozool., p. 295. 
Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og math. Afd. IV. 1 6 
