u 
en ret god Figur af en hel Skal af et voxent Dyr; hans Fig.3 sammesteds er tegnet efter 
et Exemplar, hos hvilket de tynde Plader var gaaede itu). 
Angaaende denne Arts Udbredelse bemærkes følgende. Den er her i Samlingen 
kun repræsenteret ved nogle faa Individer, tagne af Prof. Reinhardt paa Galathea-Expedi- 
tionen, dels S.f. Ceylon, dels i den Bengalske Bugt. Prof. Behn (Kieler-Museets Materiale) 
har taget den i Atlanterhavet, i det Indiske Ocean, i det Kinesiske Hav (Maj 1846), i det 
vestlige Stille Ocean (30°—40° NBr., ce. 170? VL., Galathea °/9 46), og omtrent midtvejs i 
samme Hav (10°—15° NBr., 140°—150° VL., ®/ı2 46); Lint. Chierchia har taget den paa 
flere Steder i det ostl. Stille Ocean: 0° 30° NBr. 86° VL., 0° 10! SBr. 88° VL., O° NBr. 86° 40" 
VL., 0° NBr. 108° VL.!); efter Tiberi (Bull. Soc. Mal. Ital. 6, 1880, p. 39) lever den ogsaa 
i Middelhavet. Arten er saaledes som de fleste Pteropoder kosmopolitisk. 
For nærværende Art har Jeffreys (British Conchology 5, p. 114) opstillet en særlig 
Slægt: Æmbolus ?). 
Til SI. Limacina henfører jeg endnu, om end med nogen Tvivl, den paa Tab. 3, 
Fig. 35, afbildede Zimaeina turritelloides n. sp., af hvilken kun Skallen har foreligget. 
Trods sin afvigende Habitus slutter denne Skal sig i karakteristiske Punkter saa noje til 
L. bulimoides, at jeg maa finde det sandsynligt, at den virkelig tilhorer en Limacina-Art. 
Skallen, der som hos de andre Arter af Slegten er venstresnoet, ligner ved forste 
Ojekast en lille Turritella-Skal. Den er 2 
3 Gange saa lang som bred. De øvre Vin- 
dinger er forsynede med en temmelig sterkt fremstaaende Spiralkant — en Fold af Skal- 
væggen —, de nedre med to saadanne (den alleroverste mangler ganske Spiralkanter). 
Vindingerne ere dernæst forsynede med fremstaaende parallele Kanter, der lober paatværs 
af de beskrevne Spiralkanter, i Forening med hvilke de deler Skallens Overflade i rekt- 
angulære Felter, der ligner Vinduesruder omgivne af fremstaaende Sprosser. Skalmundingen 
har forneden en lille Tud som hos de andre Limacina-Arter, og Randen af Labrum har 
foroven en stor Indbugtning (noget lignende som hos Pleurotoma), saaledes at dens nederste 
Del er stærkt fremstaaende. Randen er tynd og skrøbelig, men dens Form kan tydelig 
erkjendes af Tilvæxtstribernes Retning (som iøvrigt kun er kjendelige paa den sidst dannede 
Del af Skallen). En Umbilicus har jeg ikke kunnet se; er den alligevel tilstede, maa den 
Paa 700 Mtr. Dybde (?): Nettet gik ned aabent og kom op lukket. 
?) P. Fischer har nylig (Journ. de Conchyl. Vol. 30, 1882, p. 49) givet Diagnosen (uden Afbildn.) af en 
« Embolus triacanthus», som for Fuldstendigheds Skyld anføres her: «Testa subnautiliformis, globosa, 
supra parum declivis; spira minuta, brevis; anfractus 3 sutura impressa disereti; ultimus maximus, 
dilatatus, costis transversis, eastaneis, angustis 3 (1 supera, prope suturam; 2 inferis) labrum tri- 
spinosum formantibus ornatus; apertura ampla. — Diam. maj. 4'!/;mm, — Hab. Sud de l'Espagne 
(Atlantique). — 1205M», 
Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og math. Afd, IV. 4, ; 7 
