is 
end Højden af Skallen lidt længere tilbage. — Hos de typiske Zyalwa - Arter er 
nu alle disse Ejendommeligheder ved Skallen outrerede Lil det yderste: Mundingen er 
betydelig indsnevret, næsten kun en Spalte, hvad der bliver saa meget mere paafaldende, 
som Underlæben bagved Mundingen er stærkt udbuget; Mundingens Sidedele er ogsaa her 
snevrere end Midtparliet, rettede lige bagud (lignende hos Cl. cuspidata), og ved en Tap fra 
Underlæben, der griber ind i en Grube paa Overlæbens Rand, endog næsten ganske son- 
drede fra hint; den midterste Del af Overlæbens Forrand er dernæst, hvad vi ikke finder 
hos nogen Cleodora, bøjet ned foran Mundingen; Sidekanternes forreste Del er rettet lige 
ud til Siden; den bageste Del af Skallen er redugeret til et Minimum (4«Endetornen» ): 
Skallen udgjøres næsten ene af Over- og Underlæben, naar vi herved forstaar de Dele af 
Skallen, der ligger foran en Linie, som drages fra det ene Yderhjørne af Mundingen til 
det andet. Imellem Cl. cuspidata og de typiske Hyalæer staar //. trispinosa og 4-dentata, 
som yderligere kompletterer Rækken. (Smign. Træsn. P og Q.) 
Det er kun nogle enkelte Hovedpunkter af Skallens Morfologi, som her er frem- 
hævede, med Forbigaaelse af andre og af speciellere Træk, som senere vil blive omtalte. 
Her skal endnu kun i denne Sammenhæng nævnes, at vi ogsaa i Embryonalskallens 
Forhold ser en smuk, om end ikke fuldt saa karakteristisk, Sammenkjædning udpræget 
(smlgn. Tab. 4, Fig. 40—56 og den senere speciellere Fremstilling). 
Det samme finder vi ogsaa udtalt i Fodens (og Vingernes) Forhold (Tab. 5, 
Fig. 70—79). Hos Cleodora virgula-acicula (Fig. 71) og Chierchiæ er det bageste Fodparti 
ligesom hos Limacinerne smalt, tungeformigt, og Vingerne bærer paa deres Forrand en 
lille tentakellignende Lap (v') ligesom hos disse. Hos Cl. striata (Fig. 72) er denne lille 
Lap bleven betydelig forstørret, for hos de øvrige Hyalæide-Arter at udvikles endnu mæg- 
tigere som et Hovedafsnit af Vingen. Fremdeles er det bageste Fodparti blevet bredere 
hos Cl. striata, noget, der er yderligere udpræget hos C/. subula (Fig. 73), og endnu 
mere hos Cleodora s. str. (Fig 74) og hos Hyalæa trispinosa (Fig. 76) og 4-dentata, 
som alle har et bredt, tungeformet bageste Fodparti, hvis laterale Rand danner en omtrent 
ret Vinkel med Vingens Bagrand. Hos de ægte Hyalæa- Arter (Fig. 77—78) forandrer 
det bageste Fodparti sig videre; det bliver meget bredt, næsten ligesaa bredt som Vin- 
gerne, men samtidig udviskes Tungeformen, det faar nærmest Form som en meget bred, 
but Trekant, der sidder som en Bræmme bag Vingeparret. — Lignende Suiter kan ogsaa 
opstilles for Nyrens og Hjertets Lejringsforhold (smlgn. Indledn. til Thecosomerne) etc. 
De til denne Familie hørende Former er i nærværende Arbejde fordelte i 3 Slægter 
(ligesom hos Souleyet og andre): Cleodora, Hyalea, Cuvierina. Nogle Forfattere deler 
Cleodora og Hyalæa hver i to eller flere Slægter, noget, hvortil jeg dog, som senere skal 
motiveres, ikke finder tilstrækkelig Anledning. 
