70 
(v’) er omtrent af samme Størrelse som den bageste; det bageste Fodparti bredt tungefor- 
migt. — Radula frembyder intet mærkeligt, Frynserne korte. 
Cleodora pyramidata er efter det foreliggende Materiale at domme den hyppigste af 
alle Pteropoder (i det hele besidder Samlingen over 200 Glas med denne Form, af hvilke 
mange indeholder et større Antal Exemplarer). Som de fleste andre Pteropoder er den ud- 
bredt bele Jorden rundt, men har derhos en storre Udbredelse fra Nord til Syd end nogen 
anden. Den gaar i Atlanterhavet saa langt mod Nord som til 61° NBr.; den er taget 
i Mundingen af Davis-Strædet, men inde i dette (hvis Fauna er rigt repræsenteret i Sam- 
lingen) mangler den; 60°—61° NBr. kan uden Tvivl betragtes som Artens Nordgrænse. 
Den er herfra udbredt gjennem de tempererede og tropiske Dele af Atlanterhavet i det 
mindste til 0. 40° SBr.; om dette er Artens Sydgrænse er dog usikkert, da de Søfarende, 
fra hvis Indsamlinger Materialet stammer, kun undtagelsesvis er komne sydligere. Den er 
fremdeles tagen i stort Antal i det Indiske Ocean — indtil 40° SBr. —, i det Kine- 
siske Hav, samt i det vestlige og østlige Store Ocean. 
Det har ved Gjennemarbejdelsen af det store foreliggende Materiale vist sig, at 
Gleodora pyramidata falder i flere ret udprægede geografiske Varieteter. Sammen- 
ligner man saaledes Exemplarer fra det nordlige Atlanterhav, N. for 40° NBr., med 
Exemplarer fra sydligere Dele af samme Hav, saa vil man sædvanlig træffe en meget betydelig 
Forskjel mellem hine og disse, og for den, der kun havde nogle faa, typiske Exemplarer af 
hver Slags lil sin Raadighed, vilde der næppe kunde være Tvivl om, at det jo var to gode 
Arter (smlgn. Tab. 6, Fig. 9 a og g). Mest iøjnefaldende er den Forskjel man finder i Skal- 
lens relative Bredde fortil, der er langt ringere hos (typiske Exemplarer af) den nordlige 
Varietel end hos den sydligere Varietet, hos hvilken Sideranden danner en stærkt buet, 
udadtil konkav Linie, medens samme hos nordlige Exemplarer nærmer sig stærkt til at være 
ret: Skallen, der hos begge Varieteter er smal bagtil — smallest hos den sydlige Varietet — 
bliver hos den nordlige jævnt bredere fortil, medens den hos den anden breder sig mere 
pludselig ud. Ved Siden heraf finder man andre Forskjelligheder. Hos den smalle Varietet 
er saaledes Midtkjølen mindre skarpt afsat, krummet efter Længden, den inderste Sidekjøl 
sædvanlig temmelig tydelig, Skalmundingen videre; — hos den brede Varietet er Midtkjølen 
skarpt afsat, ret, den indvendige Sidekjøl svag eller manglende, Mundingen snevrere (smlgn. 
Tab. 5, Fig. 84 og 86). Den smalle Varietet opnaar "fremdeles en betydeligere Størrelse, 
indtil 21%", end den brede, af hvilken jeg ikke har set noget Exemplar, der var mere end 
16—17™ langt, og det tilmed kun som en ren Undtagelse. Saa betydelig nu imidlertid 
Forskjellen er mellem typiske Exemplarer af de to Former, saa viser det sig dog uden Van- 
skelighed ved Gjennemgangen af et større Materiale, at de kun er Varieteter af samme Art, 
idet det er muligt at opstille en hel Række Mellemformer mellem dem (smlgn. Fig. 96 a—g, 
der oplyser dette for Sidekanternes Vedkommende). Særlig stor er Variationen indenfor 
