102 
3. Hyalæa longirostris Les. 
Hyalea longirostris. Lesueur in sch. Blainville i: Diet. d. Se. natur., Tome 22 (1821), p. 81. 
Hyalea ecaudata. Lesueur in sch. Blainville, ibid. p. 82. 
Hyalea longirostris. D'Orbigny, Voy. Amer. mer. Moll. p. 100, Pl. 6, Fig. 6—10. 
Hyalea limbata. D’Orbigny, ibid. p. 101, Pl. 6, Fig. 11—15. 
Hyalea longirostris. Souleyet, Bonite, Tome 2, p. 149, Pl. 5, Fig 7—13. — Monogr. p 41. 
Hyalea angulata. Souleyet, Bonite, Tome 2, p. 152, Pl. 5, Fig. 1—6. — Monogr. p. 42, PI. 12, Fig. 3—4. 
Hyalea longirostris. Pfeffer, i: Monatsb. Berlin. Akad. 1879, p. 285, Fig. 1—4. 
Tab. 1 Fig. 5, Tab. 2 Fig. 16 (Skallen). 
Med denne Art begynder Rækken af de her under Benævnelsen //yalæa-B samlede 
Hyalæa-Arter, omfattende dels de ret typiske Arter af Slægten, dels nogle med disse besleg- 
tede, men noget ejendommelig udviklede fladtrykte Former. 
Hos H. longirostris mangler Endetornen altid hos udviklede Exemplarer (er over- 
hovedet ubekjendt); den efterlader paa Skallen en snever Tværspalte, omtrent saa lang som 
1/; af Afstanden mellen Skallens Sidehjørner; Spalten er lukket ved en Kalkmasse. Side- 
hjørnerne er ikke trukne ud i Torne, men fra Sidespalternes Underrand udgaar der paa 
hver Side tæt foran disse Hjørner en flad, udefter rettet Torn, som kun findes hos H. lon- 
girostris. Skallen udmærker sig fremdeles derved, at den forreste Del af Overlæben er 
stærkt forlænget (heraf Navnet), rettet skraat fremefter og nedefter, afsmalnet fortil, for- 
synet med en Rende paa Undersiden; ikke sjælden er den skilt fra den øvrige Del af 
Skallen ved en, undertiden meget skarp og dyb, Tværfure paa Oversiden. Foruden den 
sædvanlige Laas findes der hos longirostris ved hver Sidespalte (omtrent midtvejs mellem 
Laasen og Sidehjørnet) endnu en lignende Indretning: en lille Tap paa Overranden 
griber ind i en svag Fordybning paa Underranden. — Skallens Underside er regelmæssig 
hvælvet, fint stribet paa tværs, Oversiden er forsynet med Kjølene 1, 2, 3 og 4, Furen 
mellem 1 og 2 ‘er temmelig tydelig, mellem 2 og 3 svag; Kjølen 4 er kun antydet. — Hos 
mange Exemplarer har Skallen en rødviolet Farve"). i 
H. longirostris varierer i en ikke ringe Grad, navnlig i Størrelse. Skallen af de 
mindste foreliggende Exemplarer (Nr. 110, fra det Kinesiske Hav) er ikke mere end 21/2" 
lange, medens de største (Nr. 21, Atlanterhavet) er 9"" lange; mellem disse ligger en fuld- 
stændig Række Mellemstorrelser (jeg har maalt Exemplarer paa 3, 4, 4/2, 5/2, 61/2, Tl, 
8, 8'/o™™ Længde). Og denne store Forskjel i Størrelse kan vel at mærke ikke opfattes 
som Aldersforskjellighed, thi de smaa Exemplarer har i det væsentlige ganske samme 
Form som de store, deres Væxt er afsluttet (smlgn. ovenfor p. 88). — Ogsaa i Formen af 
Overlæben og de laterale Torne og i Længden af disse Dele er Variationen meget betydelig”). 
1) Ogsaa al denne Art foreligger et al Ltnt. Chierchia indsamlet ungt Exemplar (15° NBr. 138° VL.). 
Det er 3mm Jangt, yderst tyndskallet og skrobeligt, mangler endnu ethvert Spor til Laasen saavelsom 
til de for longirostris saa karakteristiske Torne paa Siden. Endetornen er allerede affalden. 
2) Pfeffer udtaler (1. e.) den Formodning, at den store Variation i de laterale Tornes og i Overlebens 
Form skulde være — ialfald for en stor Del — blot tilsyneladende og bero paa tilfældige Beskadi- 
