116 
noget affladet. Overlæben er ikke bøjet ned foran Skalmundingen, men er rettet skraat 
fremefter. Sidespalterne er ikke dækkede af noget Overfald fra den overste Rand. Paa 
Sidespaltens øverste Rand, omtrent midtvejs mellem Laasen og Sidehjornet findes ofte 
(maaske: oftest) en aflang Knude, der hyppigst ved Indbugtninger er delt i flere (smlgn. 
H. longirostris og globulosa). Ribben Nr. 2 er delt ved en ret tydelig Længdefure; den er 
kun svagt adskilt fra Nr. 3, udenfor hvilken der findes en bred og dyb Fure; Ribben langs 
Sidespalten er kjendelig, men ikke meget fremtrædende. Furen mellem Nr. 1 og Nr. 2 er 
meget kraftig og ved en dyb Tværfure foran Nr. 1 forbunden med sin parrede. De trans- 
versale Kanter paa den forreste Del af Undersiden er ikke saa fremtrædende som hos 
H. gibbosa. — Skallen er i større eller mindre Udstrækning og med meget forskjellig 
Intensitet brunfarvet (hornbrun), i Reglen kraftigst paa Undersiden, medens den er blegere 
paa Oversiden — Skallen er fra 9 til 20™™ lang. Det er den største af Hyalæa-Arterne. 
Udbredningen frembyder intet mærkeligt. Det er som de fleste Pteropoder en 
kosmopolitisk, tropisk og subtropisk Art (i Atlanterhavet fra c. 40° NBr. til omtrent 40° SBr.). 
Variation. Fra den østlige Del af det Stille Ocean besidder Samlingen 3 
Glas med Exemplarer af denne Art. De udmærker sig ved en ringere Størrelse, 9—13™", 
og navnlig ved at Undersiden af Skallen bagtil er stærkere hvælvet end den plejer at være 
hos Hyalæa tridentata (Fig. 100). Det er d'Orbigny's A. affinis, der netop ogsaa er opstillet paa 
Exemplarer fra de samme Lokaliteter; og vore Exemplarer passer ganske til hans Beskrivelse"). 
Men jeg tror ikke, at der kan være Tale om, at H. affinis er andet end en lokal Varietet 
af tridentata; den er ikke saa skarpt sondret fra denne, at man tør opfatte den som en 
særlig Art. Sammenligner man de nævnte Exemplarer fra det østlige Stillehav med ret 
typiske Exemplarer fra Atlanterhavet, hvis Skal bagtil paa Undersiden er fladtrykt og langt 
større, saa er Forskjellen ganske vist ikke ringe. Men mellem disse og hine er der Over- 
gange. Fra det Kinesiske Hav haves saaledes 3 Glas med ialt 10 Exemplarer; de er 
mindre end typiske Atlanterhavs-Exemplarer, men større end Exemplarerne af affınis 
(14—16™" lange); Undersiden er bagtil lidt stærkere hvælvet end paa typiske Exemplarer af 
tridentata, men ikke saa stærkt som hos affinis. Med Exemplarerne fra det Kinesiske Hav 
stemmer de fra den østlige Del af det Indiske Hav (Nr. 48—51), samt et Exemplar 
fra det vestlige Store Ocean (13? NBr. 156? Ø.). 
En anden ret udpræget lokal Varietet, som vi vil kalde H. tridentata, var. truncata?) 
(Fig 9), optræder i den sydligste Del af Atlanterhavet, og i den vestlige Del af det 
Indiske Ocean (af Exemplarerne fra Atlanterhavet hører de i Glassene 38-47b til denne 
1) Forskjellen i Skallen mellem affinis og tridentata er efter d'Orbigny følgende: elle (Skallen hos 
affinis) est de près d’un tiers plus petite, beaucoup plus haute à proportion, toujours plus bombée 
et d'une manière régulière, surtout vers sa partie postérieure.» 
*) Dette er Krauss’s H. truncata (I. c ). 
