temmelig meget det tilsvarende Parti hos H. tridentata; den er forsynet med fine, nøjagtig 
parallele Tværstriber, som staar skarpest og tættest paa Embryonalskallen. Længden er 
efter Troschel 7%. Arten er hidtil kun kjendt fra Middelhavet. 
10. Hyalæa rotundata n. sp. 
Tab. 4 Fig. 59—61 (Skallen). 
Nærværende Art horer ligesom foregaaende til de fladtrykte Hyalæa-Arter, hvorved 
dog maa bemærkes, at den i Virkeligheden ikke er saa flad, som den ved første Ojekast 
synes at vere (smlgn. Profilfiguren). Men den er dog altid at betegne som meget nedtrykt 
i Sammenligning med de typiske Former af Slægten. 
Mundingen er paa det voxne Dyr, som hos andre Hyalæa-Arter, stærkt indsnevret, 
men en Laas mangler ganske, ligesom hos H. longifilis. Fra denne Art adskiller rotundata 
sig iøvrigt ved en hel Række Karakterer"). Overlæben er saaledes kun lidet længere end 
Underlæben, medens den hos longifilis rager langt frem foran denne. Fremdeles er Over- 
siden forsynet med tre Længdekjøle, af hvilke den mediane er særdeles tydelig, medens 
longifilis ganske mangler saadanne. Medens Endetornen hos longifilis ligger i Skallens 
Forlængelse, i sin største Længde er ret og først i Spidsen er krummet opad, er den 
hos nærværende Art strax fra sin Basis krummet stærkt opad (Spidsen er afbrækket paa 
de foreliggende Exemplarer). Fremdeles er Endetornen hos longifilis bredere ved Basis og 
gaar mere jævnt over i den øvrige Del af Skallen end hos rotundata, hvis Endetorn 
endelig ogsaa udmærker sig ved foruden de to sædvanlige Sidekjøle at besidde fire andre 
Længdekjøle, to ovenfor og to nedenfor hine. Der kan derefter ikke være nogen Tvivl om, 
at longifilis og rotundata er to meget distinkte Arter. 
lovrigt kan følgende bemærkes om nærværende Art. Foden forholder sig som 
typisk hos Hyalea-B (bageste Fodparti bredt etc.) Afstanden fra Skallens Forrand til en 
Linie mellem de to Sidehjørner er omtrent lig den største Bredde. Afstanden mellem 
Sidehjørnerne er mindre end Skallens Bredde længere fortil (hos longifilis synes Afstanden 
mellem Sidehjornerne at være Skallens bredeste Sted). Tilvæxtstriberne paa Undersiden af 
Skallen har en let Konkavitet midtpaa (som hos andre Hyalæer af Gruppen B). 
Af denne Art har jeg undersøgt tre Kieler-Museet tilhørende Exemplarer, af hvilke 
det største var 3"" langt. De to mindre var aabenbart ikke udvoxne; hos dem var Skal- 
mundingen betydelig videre end hos det store Exemplar. Lokaliteten ubekjendt. 
bagesendt de mig af Prof. Hertwig laante Exemplarer af Troschels Art (paa et enkelt skalløst Exem- 
plar nær, som velvillig var mig overladt), saaledes at en direkte Sammenligning mellem de to 
Arter ikke har kunnet anstilles). 
1) Det maa iøvrigt bemærkes, at jeg, da ovenstaaende Bemærkninger om rotundata nedskreves, havde til- 
Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og math. Afd. IV. 1. 17 
