130 
Efter Skallens almindelige Form laa det nær at antage, at H. rolundata var noje 
beslægtet med H. longifilis. Men det turde dog være tvivlsomt, om en saadan Opfattelse 
er rigtig. Efter Endetornens Form og Retning og efter den Maade, hvorpaa samme slutter 
sig til den ovrige Del af Skallen (den bliver jevnt bredere fortil, og dens Siderand gaar i 
en stor Bue over i en forreste Del af Sideranden), synes det antageligt, at Hyalea longi- 
jilis nærmeste Slægtning mellem de normale Hyalæer er //. tridentata. Men Hyalæa rotun- 
data’s Karakterer peger i en anden Retning. Som for nævnt, besidder denne Art paa Ende- 
tornen, foruden de to sædvanlige Sidekanter, endnu fire andre ret tydelige smaa Kjøle, én 
ovenfor og én nedenfor Sidekanten paa hver Side. Ganske de samme Kjole findes ogsaa 
hos Hyalæa globulosa i en ganske lignende Udvikling, men fattes hos de øvrige H.-Arter 
(i det højeste er det øverste Par antydede). Den ligner endvidere H. globulosa i den abrupte 
Maade hvorpaa Endetornen er bøjet opad, i Oversidens ejendommelige Puklethed bagtil, 
samt deri, at Afstanden mellem Sidetornene er ringere end Skallens Bredde længere fortil 
(denne sidste Karaktér deler globulosa dog med gibbosa og tridentata). Jeg nødes af denne 
som det synes ret slaaende Overensstemmelse i såa karakteristiske Punkter til den For- 
mening, at rotundata’s nærmeste Slægtning blandt de typiske Hyalæa-Arter er //. globulosa; 
dens Lighed med longifilis bliver da at opfatte som en blot Analogi. 
11. Hyalæa lævigata d’Orb. 
Hyalæa levigata. D'Orbigny, Voy. Amér. mér. Moll., p. 110, Pl. 7, Fig. 15—19. 
Hyalæa levigata. Souleyet, Bonite, Tome 2, p. 154, Pl. 5, Fig. 14—20. — Monogr., p. 42, PI. 12, Fig. 10—14. 
Tab. 4 Fig. 62—63 bis (Skallen)!). 
Nærværende Art ligner meget foregaaende, men afviger dog fra samme i forskjellige 
5 5 > ’ 5 te) û D 
Punkter og danner ganske sikkert en meget vel adskilt Art. 
Skallen er betydelig mere fladtrykt, hvilket navnlig skyldes den næsten ganske 
flade Overside, paa hvilken der af Længdekjøle kun bemærkes en midterste som en meget 
svagt fremstaaende Kant. Afstanden mellem Sidehjørnerne er næsten saa stor som Skallens 
største Bredde, medens samme Afstand hos rotundata er meget mindre. Underlæben er 
fortil i Midtlinien noget udrandet. Endetornen er bredere ved Basis og mere jævnt opad- 
bøjet end hos foregaaende; den er forsynet med de samme fire Kanter, men disse er dog 
mindre fremtrædende. Embryonalskallen er med Undtagelse af sine bageste Spidse 
tilstede hos begge foreliggende Exemplarer. 
1) De af mig beskrevne og afbildede Skaller falder sikkert sammen med Souleyets levigata, derimod 
er jeg ikke fuldkommen sikker paa dens Identitet med d'Orbigny's Art, men finder det dog sand- 
synligt, at det er samme Art. 
