Mundingen af Skallen er ikke som hos Cleodorerne Skallens videste Sted; dette 
ligger længere tilbage, noget foran Midten af den komplette Skals Lengde. Skallen buger 
sig her mere eller mindre stærkt ud for atter jævnt at indsnevres; lidt bagved Mundingen 
er denne Indsnevring paa sit hojeste; selve Mundingen er atter lidt videre, saaledes at 
Skallen, naar bortses fra dens bageste i Reglen manglende Parti, i Formen minder om en 
Vase. Mundingen er ikke kredsrund, men nyreformig, idet den forreste Del af Skallen paa 
Undersiden er fladtrykt eller let udhulet; dens Rand er ikke skarp, men afrundet og let 
fortykket. Alt dette er fremmed for Cleodorerne, fra hvilke vor Slægt ogsaa adskiller sig 
ved visse ikke uvigtige Differenser i Radula og ved det ejendommelige Vedhæng bagved 
Foden (se nedenfor). 
Den bageste Halvdel af Skallen danner en langstrakt Kegle, som ved en skaal- 
formig (fortil konkav) Tværskillevæg er sondret fra den forreste Del. Denne bagre Del af 
Skallen mangler næsten altid (med Undtagelse af dens allerforreste Del nærmest Skillevæggen) 
og var kun bevaret paa et Par af Exemplarerne i hele vort store Materiale; den er over- 
ordentlig skrøbelig. — Embryonalskallen, hvis yderste Spids desværre manglede paa de 
foreliggende Exemplarer, er langstrakt og ved en tydelig Indsnoring adskilt fra den øvrige 
Del af Skallen; den ligner ikke ganske nogen anden Hyalæides Embryonalskal. — Den glas- 
klare, farveløse Skal er fint stribet baade paa tværs og langs. 
Radula (Tab. 3, Fig. 28), der hidtil, saa vidt vides, var ubekjendt, har vist sig al vere 
meget kjendelig afvigende fra de andre Thecosomers. Hvert Led i Radula bestaar som hos 
de andre af 3 Tænder, men Leddenes Antal er langt større, nogle og tredive, medens det 
sædvanlige Antal er omkring 10. Fremdeles er Midttænderne langt kraftigere end hos de 
andre, forsynede med et solidt, hvirvellegeme-lignende Basalstykke og en lang dolkformig 
Midttorn, medens de takkede eller frynsede Siderande er stærkt reducerede uden dog at 
mangle. Siderandene afviger derimod kun lidet fra andre Thecosomers. — Kjæberne er 
ogsaa temmelig kraftige, bestaar hver af et anseligt Antal stærkt takkede, Tværvolde. 
Bagved det uparrede Fodparti udspringer hos Cuvierina ct ejendommeligt, temmelig 
kunstigt Vedhæng (se Beskrivelsen i Souleyets Bonite), hvis Betydning er gaadefuld. Det 
er mærkeligt nok ikke tilstede hos alle Exemplarer, noget som heller ikke er undgaaet Sou- 
leyets Opmærksomhed. 
Slægten omfatter kun 1 recent Art. 
Cuvierina columnella (Rg.). 
?Cleodora obtusa. Quoy et Gaymard, i: Voy. de l'Uranie, Zool., p. 415, Pl. 66, Fig. 5. 
Cuvieria colunmella Rang, i: Ann. d. Se. natur., 1. Sér, Tome 12 (1827), p. 323, PI. 45, Fig. 1—8. 
Cuvieria oryza. Benson, i: Journ. Asiat. Soc. Bengal, Vol, 4 (1835), p. 698. 
Cuvieria columnella. D'Orbigny, Voy. Am. mér. Moll., p. 125, Pl. 8, Fig, 35—39. 
