143 
Halvkugle, som rager frem i Gruben. Den indre af Nerverne (der S. 
er lidt sterkere end den anden) er uden nogen Opsvulming ved 
Basis, men ender i en lignende (lidt større) ganglieagtig Opsvulm- 
ning som denne; fra den yderste Nerve gaar der endvidere en 
kort Anastomose til dette ganglieagtige Partis bageste Ende; den 
forreste Ende af Gangliet hæfter sig til Huden i Gruben tæt ved 
Siden af den lille fremragende Halvkugle. Begge Nerver lober 
jævnsides, tæt op til hinanden, ligesom ogsaa de to ganglieagtige 
Partier er lejrede saa tæt op til hinanden, at de uden nojere 
Undersøgelse tager sig ud som ét (Eschrichts «Øje»). At de to 
Nerver maa tydes, den ene som n. opticus, den anden som «olfac- 
torius» (Rhinophor-Nerve), at de ganglionere Opsyulmninger ved «- 
deres Ender maa betragtes, det ene som et distalt Rhinophor- 
Ganglie, det andet som et til Øjet hørende nervøst Element, 
derom synes der næppe at kunne være Tvivl. Hvilken af Ner- 
verne der imidlertid er oplicus, hvilken olfactorius, er jeg mindre liée ar Na opllene og Ut 
sikker paa; men da n. opticus hos de fleste Opisthobranchiater _ jactorius hos Gymnosomerne, 
(saaledes hos Aplysia efter egen Undersøgelse, efter Bergh hos  nærmest efter Clione. 
en Mengde Nudibranchier) udspringer udenfor olfactorius er © rudimentært Oje, go til dette 
jeg mest tilbøjelig til at tyde den yderste Nerve som opticus!);  horende Ganglie, no N. opti- 
den lille halvkugleformige Fremragning (om hvis histologiske °° 9” Elon borsAnelE: 
5 R ARE nr Rhinophornerve, C Cere- 
Bygning jeg ikke kan meddele noget nærmere, men som iøvrigt  bralganglie. 
er ganske pigmentløs) bliver saaledes at betragte som et rudi- 
mentært Øje. En til den inderste Nerve svarende Fremragning i Gruben har jeg ikke 
fundet paa de undersøgte Exemplarer, saaledes at jeg strængt taget ikke har sét nogen 
bageste Tentakel (men vel de til samme hørende nervøse Dele) ?). 
Træsnit S. Skematiseret Frem- 
Paa Grænsen af Hoved og Krop findes Foden (smlgn. Figg. paa Tab. 7 —8), der hos 
Gymnosomerne altid er temmelig svagt udviklet. Den er sædvanlig omtrent hjerteformig, 
bredest fortil, hvor den uden skarp Grænse taber sig i Integumentet, afsmalnes efterhaanden 
bagtil, hvor den er trukken ud i en kortere eller længere fri Snip. Fortil bærer den paa 
sin Underside to longitudinale, læbeagtige, stærkt fremspringende Folder, som bliver lavere 
og konvergerer fortil. Paa hver Side af Foden, men uden nogen Forbindelse med denne, 
sidder en Vinge, en muskuløs, sædvanlig oval Plade, som delvis, i en sammenrullet og 
1) Baade opticus og olfactorius kan hos Opisthobranchierne være forsynede med et proximalt Ganglie, 
saaledes at Tilstedeværelsen af et saadant ikke afgiver noget Kriterium i den ene eller anden Retning. 
Wagner (Wirbellosen d. Weiss. Meeres, 1. Bd., 1885, p. 100 og 102), hvis Arbejde først kom mig i 
Hænde under Trykningen af nærværende Afhandling, giver en temmelig korrekt Skildring af de 
ovenfor beskrevne Forhold hos Clione, men tyder vort «Øje» som Lugteorgan. — P. Pelseneer 
(The Cephalic Appendages of the Gymnosomatous Pteropoda, and especially of Clione, i: Quart. 
Journ. Mier. Soc., Vol. 25, N.S., 1885, p. 491—509, Plate 35) har samme Tydning som jeg af den lille 
Fremragning, i hvilken han mener at have fundet en Linse. 
2 
