Ojekast ukjendelig, men en nærmere, mikroskopisk Undersogelse af den oppillede Klump 
viste med største Lethed, hvad Clionen havde fortzret!j. — I et stærkt opsvulmet og ud- 
spændt Exemplar (kun saadanne nytter det at undersøge i denne Retning) af en Preumo- 
dermon fra 36° 34‘ SBr. 2° 0' OL. faudtes i den udspilede Mave, som fyldte den overvejende 
Del af Kroppen, de meget let kjendelige Levninger af en stor Hyalæide, som jeg efter dens 
Radula mener at kunne bestemme som Ayalwa tridentata. Af Skallen fandtes intet Spor; 
derimod saas meget smukt de bekjendte karakteristiske Maveplader, ligesom ogsaa Vingerne 
elc. var ret godt konserverede. Mærkelig er det, at Skallen var ganske opløst, medens 
Bløddelene endnu var forholdsvis lidet angrebne, noget der synes at antyde, at Lever- 
sækkenes Sekret er meget surt. Desværre har jeg for Clionens Vedkommende ikke noteret 
mig, om der var Spor af Limacinernes Skaller tilstede; har der været saadanne, har de 
dog ialfald været meget ubetydelige. — I den stærkt udspilede Mave af en Pneumodermon 
fra 34° 54' SBr. 0° 58” VL., fandtes den samme Hyalæide, ligeledes uden Spor af Skal. 
Ligesaa i eu Pn. macrocotylum (Nr. 45) fra 20° SBr. 1° VL. I to andre Pneumodermer 
fandtes ligeledes Levninger af Thecosomer uden Skal. 
Angaaende Gymnosomernes Levemaade kan iovrigt anfores, at de svommer i en 
horizontal Stilling med Bugsiden nedad”), medens Thecosomerne svømmer med Bugen 
opad. Souleyet angiver fremdeles, at han har iagttaget, at Pneumodermon kan hæfte sig 
fast ved Hjælp af sin Fod og sine Sugeskaale (Bonite, p. 258 og 260). — Parringen er 
hos Clione (se Tab. 7 Fig. 102) gjensidig; Dyrene vender Bugsiden mod hinanden. 
Om den geografiske Udbredelse har jeg desværre ikke meget at meddele, 
noget der dels skyldes Vanskeligheden ved med fuld Sikkerhed at udrede Pneumodermon- 
Arterne, som (næst Clione limacina) udgjor Hovedmassen af det foreliggende Materiale, dels 
den Omstændighed, at de herhenhorende, blode og smaa Former kun i ringe Grad tildrager 
sig de Sofarendes Opmærksomhed, saaledes at Materialet i Rigdom ikke kan stilles ved 
Siden af det, vi har havt til vor Raadighed for Thecosomernes Vedkommende. Imidlertid 
kan det dog skjønnes, at visse af Formerne — ligesom Tilfældet var med de thecosome 
1) Hermed stemmer ogsaa de af Holbøll gjorte, af Eschricht (Anat. Undersøg. o. Clione bor, i: Vid. 
Selsk. nat. og math. Afh., 7. Bd., p. 369) meddelte Iagttagelser: «At Clionerne er Rovdyr . .. stemmer 
fuldkommen med Hr. Holbølls Erfaringer. Engang har jeg endog ved deres Graadighed tabt nogle 
smukke Limaciner, som Holbøll havde bestemt for mig. Medens disse nemlig tilligemed nogle 
Clioner gjemtes levende en Dag over i Søvand, blev de fortærede af disse, hele og holdne.» Overfor 
denne lagttagelse og mine Analyser kan det næppe tillægges nogen Betydning at R. Brown (On the 
Discoloration of the Arctic Seas, i: Quart. Journ. Micr. Sc., New Ser., Vol. 8, 1868, p 244) angiver, 
at han i Fordojelseskanalen af »pteropodous mollusca, the chief of which is the well known Glio 
borealis» fandt, at «the contents consisted entirely of the Diatomaceæ which give the sable hue to 
portions of the Northern sea in which these animals are prineipally found.» De undersøgte Dyr har 
næppe overhovedet været «Clio borealise. 
2) Souleyet, Bonite p. 273 (Pneumodermon).  Souleyets Angivelse bekræftes ogsaa af Holms nedenfor 
meddelte lagttagelse. — Efter d’Orbigny (Voy. Am. mér., p. 128) skal derimod Pneum. svømme i en 
«position verticale ou oblique, constamment le ventre en l'air». 
