156 
2. Spongiobranchæa d'Orb. 
Spongiobranchea p.p. D'Orbigny, Voy. Amer. mer., p. 130. 
Kroppen smalner sig af bagtil og er but tilspidset. De forreste Tentakler 
(sjælden udstrakte) temmelig kraftige. Foden (Tab. 8 Fig. 112) omtrent som hos Pneumo- 
dermon, dog er dens bageste Parti smallere, længere og mere tilspidset end hos denne; mellem 
de to læbeagtige Fremspring findes bagtil en lille Knude, som ogsaa er anlydet hos Pneum. 
Vingernes Overflade har et ejendommeligt nopret Udseende. Gjællerne afviger ved 
deres Simpelhed fra Pneumodermons: Endegjællen er en simpel membranes Krave, som 
omgiver Bagenden, uden Straaler; Sidegjællen (overset af d’Orb.) er en simpel membranes 
Fremstaaenhed paa højre Side, uden Spor til longitudinale Kanter. Huden er blaasort 
pigmenteret, temmelig jævnt over hele Kroppen, kun lidet stærkere paa højre end paa 
venstre Side (Pigmentcellerne viser sig for svag Lupeforstørrelse som smaa sorte Prikker), 
— Spong. har de samme to Arme som Pneumodermon; de præsenterer sig som temmelig 
lange Skafter og er hver forsynet med omtrent 10 skaalformige Sugeskaale, af hvilke de 6 eller 
7 øverste er meget store, de nederste smaa). — Krogsækkene er meget afvigende fra 
Pneumodermons. Medens den indre, krogbærende Sek hos denne er flere eller mange 
Gange saa lang som den er bred, er den hos nærværende Slægt ganske kort, næppe dobbelt 
saa lang som bred; fremdeles er Tænderne afvigende, idet de er meget lange (navnlig de 
nederst i Sækken siddende), svagt krummede Torne, som næsten alle rager op i den ind- 
krængede Sæks Munding (Sækken ligner næsten ganske den tilsvarende hos Clione limacina). — 
Radula (Tab. 8 Fig. 120) er ligeledes afvigende. Dens Formel er 8.1.8 (hos et andet Exemplar 
7.1.6); Midttanden har tre lige lange, bagudrettede Spidser og er ret kraftig udviklet; den 
inderste Sidetands Basalstykke er meget bredt, den andens betydelig smallere, de følgende 
bliver sukcessivt smallere, ligesom ogsaa Tornene, hvoraf hver af dem bærer én, bliver 
svagere udefter; paa Indsiden af den inderste Sidetands Torn findes ved Grunden en lille 
Bitorn. Kjæben er svagere end hos Pneumodermon (de tornagtige Dele spinklere); den 
afviger fremdeles ved, at den midterste Del er halvt sondret fra de mere laterale Dele, som 
er sammensatte af temmelig lange, spinkle Smaatorne. 
SI. Spongiobranchæa er opstillet af d'Orbigny. Han henførte til samme to nøgne 
Pteropoder, af hvilke den ene, Sp. elongata, ganske sikkert er en Clione, medens den anden, 
Sp. australis, der betegnes som Slægtens Type, utvivlsomt fortjener at gjøres til Repræsen- 
tant for en særlig Slægt. D’Orbigny giver af den — af hvilken han kun havde iagttaget 
ét Exemplar, som han dog havde havt Lejlighed til at studere i længere Tid levende — en 
1) Hos et Exemplar fandtes paa den ene Arm 8 Sugekopper, af hvilke de 2 nederste var meget smaa, 
paa den anden 10, af hvilke de 3 nederste er meget smaa; hos et andet Exemplar 8 paa den ene 
Arm, paa den anden 11, af hvilke de 4 nederste smaa (de 3 nederste endog særdeles smaa). 
