166 
Fimrekransene bevares, som et noje Eftersyn af talrige Exemplarer har vist mig, 
ofte, helt eller delvis, indtil Dyret har naaet en betydelig Størrelse, men tabes ogsaa ofte 
tidligere. Jeg uddrager af mine Notitser i denne Retning følgende Data. 
Nr. 29. Exemplar paa 27m, Tydelige Rester af den bageste.Fimrekrans, men ikke af 
de andre. 
Nr. 54. — — 2600, Fin Kredsfure som Antydning af den bageste Fimrekrans. 
Nr. 4. — — 16™™. Alle tre Fimrekranse. 
Nr. 4. — ME = = , den midterste dog defekt. 
Nr. 4. — — Jam — — — , af den midterste dog kun et lille 
Stykke. 
Nr. 4. — — 12%, Alle tre Fimrekranse. 
Nr.4. 8 Exemplarer paa 9-12-13-16-21™™. Mangler ethvert Spor til Fimrekranse. 
helicina. 
.28. Exemplar paa 141/2™. Mangler den midterste, men den bageste og Levninger 
af den forreste er tilstede. 
Clione limacina er en ægte arktisk Form med en lignende Udbredelse som Limacina 
Den er meget hyppig i Davisstrædet og Baffinsbugt, den er tagen paa en Række 
Punkter i det nordlige Atlanterhav, Spitsbergen, Kariske Hav") (Leche i: Svenska Vetensk.- 
Akad. Handl., Bd. 16, Nr. 2, p. 77). Dens Sydgrænse turde efter det i det hele foreliggende 
i den største Del af Atlanterhavet ligge ved nogle og 50° NBr., i den østligste Del dog 
betydelig nordligere; det er ganske vist en ren Undtagelse, naar den en enkelt Gang i ét Ex- 
emplar er dreven op ved Portland i Maine paa 43° NBr. (Gould, Invert. Massach., 2. Ed., 
p. 507), eller naar den en enkelt Gang er tagen ved Karmøen paa Norges Vestkyst, omtr. 
59° NBr. (G. O. Sars) eller ifølge en som det synes paalidelig Avis-Eflerretning i den Bo- 
huslenske Skærgaard”) (58°—59° NBr.). 
1) Om den findes længere mod Øst i det sibiriske Ishav, véd jeg ikke. G.O.Sars (I. Cc.) angiver, at den 
2 
er tagen i Beringshavet, uden dog at anføre sin Hjemmel (Middendorff har den ikke herfra). 
Se Tillæg t. «Nationaltidende», 19. Marts 1884, i hvilken det efter en svensk Avis («Strømstads Tidn.») 
berettes, at den har vist sig paa det paagjældende Sted. Der gives en Meddelelse om Dyrets Ud- 
seende, som aabenbart er original og efter levende Exemplarer; Bevægelsen beskrives: «Naar Dyret 
vil svomme, samles Vingerne med Spidserne over Ryggen og føres herfra med større eller mindre 
Hurtighed ud til Siden og nedefter, idet de beskriver hver en Halvcirkel omkring Kroppens Længde- 
axe, indtil Vingespidserne atter næsten mødes under Kroppen», og der gives forskjellige litterære og 
andre Notitser, som viser, at enten en Fagmand eller dog en kyndig har givet Meddelelsen i det 
svenske Blad. 
