de ovrige), men blive spinklere udefter; den inderste har en lille Spids paa sin lange Torn. 
Kjæben er en Samling megel smaa, svage Torne. Krogsækkene har en lignende Ud- 
vikling som hos Dexiobranchæa; de danner lave Gruber med et Antal (hos grandis talte 
jeg 60—70, hos Cl. Krohnii er Tallet et lignende) ret kraftige svagt krummede Torne. 
(Krogsekkene er de to af Troschels 3 «Kjæber»; den virkelige Kjæbe den tredie). 
Skjønt nærværende Slægtsform to Gange har været Gjenstand for en mere speciel 
Undersøgelse, er dog dens væsentligste Karakterer — Gjællen og den enorme Snabel — 
hidtil undgaaede Opmærksomheden. Dette ligger for Gjællens Vedkommende dels i dens 
temmelig svage Udvikling hos den middelhavske Form (som ene forelaa de tidligere Forskere), 
dels, og vistnok især, deri, at man væsentlig eller ene har holdt sig til Undersøgelsen af 
levende eller friske Exemplarer, paa hvilke den sandsynligvis er lidet tydelig. Snabelen 
blev af Troschel beskreven som — Penis"), en Fejl, der utvivlsomt væsentlig skyldes den 
Omstændighed, at Forf. ikke underkastede Dyret nogen egentlig regulær Dissektion, men 
nøjedes med at betragte det helt som gjennemsigtigt Objekt. Ved Dissektion var det baade 
hos den mindre middelhavske og hos den større Form fra det Kinesiske Hav let at kon- 
statere den virkelige Sammenhæng. Et af de kinesiske Exemplarer havde Snabelen halvt 
udkrænget. 
Man har hidtil i Clone set nærværende Forms nærmeste Slægtning, ja nogle har 
endog henført den eneste hidtil bekjendte Cliopsis-Art til Clione. Formen minder ganske 
vist ogsaa i visse Henseender om Clione, saaledes hvad Kroppens Gjennemsigtighed og halvt 
gelatinøse Beskaffenhed angaar, fremdeles i Reduktionen af den bageste Fodlap samt i Man- 
gelen af Sugeskaale. Men den første Karakter er et fælles Træk for overmaade mange pela- 
giske Dyr, og de sidste kan der paa Grund af deres negative Art kun tillægges en ringe 
Verdi. Det er da i Virkeligheden heller ikke i Clione men i Prewmodermon og Spongio- 
branchæa, at vi maa se Cliopsis' nærmeste Slægtninge. Med begge disse stemmer den 
deri, at den besidder en Endegjælle; med den første i Endegjællens Form, med den sidste 
i Radula. Den ligner dem fremdeles deri, at Kroppen bagtil er afrundet, bred, ikke til- 
spidset, samt i Mangelen af et bageste indvoldstomt Parti. Krogsækkene minder vel nær- 
1) L.c Tab. 10, Fig. 11. Figuren fremstiller tydelig nok Mundrøret med dets forreste bredere Parti 
(den virkelige Penis er ganske kort). Karakteristisk er ogsaa følgende Bemærkning: «An dem Ge- 
schlechtsknåuel nimmt man unregelmåssige Windungen dar, die von der gleich zu beschreibenden 
Ruthe herrühren. Als ich eine kleine Glasplatte auf das Thierchen legte, um den Zusammenhang 
der verschiedenen inneren Organe nåher erforschen zu kônnen, war ich erstaunt zu sehen, dass bei 
einigem Druck der gråsste Theil des Geschlechtsknäuels verschwand, und als ein sehr langer Schlauch 
aus dem Kôrper hervortrat. Er war mehr als dreimal so lang wie das ganze Thier. Leider konnte 
ich das Ort, an welchem er aus dem Kôrper austrat, an dem etwas gequetschten Thier nicht unter- 
scheiden; ich glaubte anfänglich, er trete aus dem Munde hervor. Dieser lange Schlauch ist die 
Ruthe», Som man ser, har Tr. været meget nær ved at se det rigtige. 
nm 
nw 
Vidensk, Selsk, Skr., 6. Række, naturvidensk. og math. Afd, IV, 1. 
