9 | 941 
Gange, i Almindelighed paa forskellige Dage. Vi have saaledes ialt 8 Grænseværdier for 
Midten, og tages Middeltallet af disse, tør vel de fleste fra Tidsforholdene hidrørende Fejl 
antages at være eliminerede. — Til nærmere Belysning af det udviklede skal jeg gengive 
en enkelt fuldstændig Forsøgsrække, som jeg tager ud blandt vore allerførste Forsøg, og 
som derfor endnu lader Vurderingens Usikkerhed træde tydelig frem. Denne vil være mere 
oplysende end de senere Forsøgsrækker, hvor de fire Middeltal kun undtagelsesvis afvige 
fra hinanden. 
Taser I. 
Ay v | TE | « 
| | || a SE TE Tabs; 
ee eee Te | Loi ea nee V | al eet oy | M 
[tas | å 
| | i 
22 | a | 56 | h 56 | h | 22 d 
a | à | 52 | oh | 5 | h | Counter | 
26 de. 48 h | 48 | h | 28 à | 
28 d | 46 | h | 45 | b | 30 d | 
30 | md | 4 | mh | 44 | mh | 32 | md | 
32 | md | 2 | m | | 42 | mh | 34 | må | 
34 | m 34 | 40 m 40 | 40 | mh | 40 | 36 m 36 
36 mh | 38 | md | 38 | m | | | 38 mh | | 
38 | mh | | 36 | md 36 | md | | 40 | mh 
40 | h 34 | d 34 | à | 4 | a 
Af disse Forsogsrækker ere, som det ses, de to opadgaaende, de to nedadgaaende. 
I Søjlerne med Overskriften 2 er den hvide Sektors Størrelse angivet i Grader, V indeholder 
Vurderingen (d = dunkel, m = Mitte, h = hell), og endelig M Middeltallet af Grænserne 
for Midten. Denne lille Tabel viser tydelig den Indflydelse, som de tidslige Forhold have 
paa Bedømmelsen: man sætter stadig Midten for tidlig, saa at man faar forholdsvis lavere 
Værdier i de opadgaaende Rækker, hvor man gaar fra Mørke til Lys, end i de nedadgaaende 
Rækker, hvor Bevægelsen er den modsatte. Ved Øvelse kan man ganske vist bringe det 
dertil, at Middeltallene for de op- og nedadgaaende Rækker nærme sig betydelig mere til 
hinanden, end Tilfældet er her; nogle af vore sidste Forsøgsrækker vise, som alt sagt, næsten 
ingen Afvigelser mellem Middeltallene. Og dog røber der sig en Tendens til at sætte 
Grænsen for tidlig, ti hvor Afvigelser forekomme, gaa de i Reglen i denne Retning"). Hermed 
1) Undtagelser forekomme naturligvis ogsaa, som de nedenfor givne Forsøgsrækker ville vise. Her er 
i det hele ikke Tale om en uforanderlig Lov, men kun om en almindelig Tendens, der psykologisk 
let lader sig forklare. Man venter, at et Fænomen skal indtræde, Opmærksomheden er spændt i 
den Retning, og saa tror man at iagttage det, før det virkelig er indtruffet. 
Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og mathem. Afd. IV. 2, 31 
