11 243 
den hvide Sektor i Grader. Endelig er for hver lagttager anført Middeltallet af de fire 
sammenhørende Værdier. Fæste vi nu Opmærksomheden paa disse Middeltal, saa vise de 
sig at afvige ret betydelig fra det, som man egenlig maalte vente at finde. Skivernes 
rumlige Ordning kan jo ikke ret vel tænkes at have Indflydelse paa Resultaterne uden 
derved, at Kontrastforholdene mellem Skiverne forandres. Staar den variable nærmest den 
mørke (v, d, h) saa maa ogsaa dens Kontrast mod den mørke være større end dens Kontrast 
mod den fjærnere lyse. Den variable maa altsaa se forholdsvis lys ud, hvoraf følger, at 
man maa vente at finde et relativt ringe Gradantal for den hvide Sektor. Omvendt ved 
Stillingen v, À, d. Her maa den variable formørkes ved Kontrasten, og dens objektive 
Lysning (Klarheden) maa altsaa være forholdsvis stor, inden den subjektivt skønnes at ligge 
midt imellem d og À. Endelig maa man vente ved Stillingen d, v, À at finde middelstore 
Værdier, da Kontrasten mod d og h her gaar i modsatte Retninger og altsaa rimeligvis 
vil eliminere sig selv. Forsøgene vise nu imidlertid, at disse teoretiske Betragtninger kun 
tildels holde Stik. Medens nemlig Stillingen v, d, h i begge Forsogsrækker giver afgjort 
lavere Værdier end Stillingen d, v, h — hvilket stemmer med Teorien — saa er det saa 
langt fra, at v, %, d giver højere Værdier end d, v, h, at den tværtimod har en Tendens 
til at give lavere Tal. Det er altsaa utvivlsomt, at der har været andre Faktorer medvirkende 
end selve Kontrasten mellem Skiverne. 
Aarsagen til Uoverensstemmelserne er da heller ikke vanskelig at paavise. De tre 
Skiver bleve nemlig sete mod Værelsets sortmalede Væg som Baggrund. Ved Kontrasten 
mod denne maa de da alle være blevne paavirkede i højere eller ringere Grad, uden at vi 
dog med Sikkerhed kunne afgøre hvormeget. Dette har imidlertid heller ingen væsenlig 
Betydning; Hovedsagen er, at vi ved denne Kontrast, som utvivlsomt maa have fundet Sted, 
kunne forklare Afvigelserne mellem Forsøgene og Teorien. Ved Stillingen v, %, d maa v's 
Kontrast mod den lyse Skive (k) og den mørke Baggrund modvirke hinanden, saa at Re- 
sultatet vil være afhængig af, hvilken af disse Paavirkninger der har Overvægten, men i 
ethvert Fald maa Kontrasten mod den mørke Baggrund bevirke, at man finder et mindre 
Gradantal, end Tilfældet vilde være, naar Baggrunden ingen Indflydelse havde. Vi forstaa 
saaledes i det mindste tildels, hvorfor Værdierne for Stillingen v, À, d i første Række af 
Tab. Ii nærmer sig mest til dem, der ere fundne for v, d, %, i anden Række derimod til 
dem for d, v, h; det er Baggrundens ulige Indflydelse i de to Tilfælde, der fremkalder de 
forskellige Resultater. Paa den anden Side maa ved Stillingen v, d, h v's Kontrast mod 
den mørke Skive og Baggrund gensidig støtte hinanden, derfor blive Værdierne her saa 
betydelig formindskede. —— Disse to Forsøgsrækker lære os altsaa, at hvis Metoden over- 
hovedet skal kunne give Oplysning om den Weberske Lovs Gyldighed, saa maa Kontrasten 
mod Baggrunden enten kunne hæves ved en passende Forsøgsanordning, eller dens Ind- 
flydelse maa kunne elimineres af Resultaterne. Men det første vil som nødvendig Betingelse 
31* 
