248 16 
TABEL V. 
RE TEN - 
90° H + 270° S 180° 7 +180° S | 127,5 | 133,75 | + 6,25 | 133,6 | + 6,1 
7 | 
d Fos h ber. v. | pee 
| 
Afvigelserne ere altsaa blevne omtrent tre Gange saa store som før, og der er da, 
som vore senere Undersøgelser ogsaa ville vise, ingen Grund til at antage, at Uoverens- 
stemmelserne mellem Teori og Erfaring alene skulde hidrøre fra de smaa Unojagtigheder, 
som kunne have indsneget sig. En nærmere Betragtning af de Delboeufske Resultater 
giver et yderligere Bevis herfor. Kontrastvirkningen maa nemlig blive den samme, hvad 
enten man anvender den Forsøgsanordning, som vi have brugt, eller man betragter tre 
koncentriske Ringe, af hvilke den yderste er den mørkeste, den inderste den lyseste, 
naturligvis kun med den Forskel, at den førstnævnte Ordning udelukker Grænsekontrasten 
og den dermed følgende Usikkerhed i Bedømmelsen. Ti den midterste Ring paavirkes 
stadig i modsatte Retninger af de to andre, og i Middeltallet af en større Række Forsøg 
maa derfor den simultane Kontrasts Virkning antages at være ophævet i samme Udstrækning 
som ved vore Resultater, idet snart den ene saart den anden Kontrast har været fremherskende 
alt efter Opmærksomhedens Retning. De overordenlig store Afvigelser mellem de enkelte 
Bestemmelser, som Delboeufs Forsøg udvise, tyde ogsaa hen paa, at snart Kontrasten mod 
den lyse, snart Kontrasten mod den mørke Ring har været fremherskende; de ville nemlig 
neppe kunne forklares paa nogen anden Maade, forudsat at Belysningen har været nogen- 
lunde konstant under den enkelte Forsogsrække. Vi maa derfor paa Forhaand vente, at 
Delboeufs Forsøg giver det samme Resultat som vore, nemlig at Værdierne for den 
midterste Ring ere større, end de ifølge den Weberske Lov skulde være. Erfaringen bekræfter 
da ogsaa Rigtigheden af denne Forventning. I nedenstaaende Tabel have vi gengivet 
Resultaterne af Delboeufs første og tredje Forsøgsrække, sammenstillede med de efter 
den Weberske Lov beregnede Værdier. Herved er imidlertid at bemærke, at medens vi 
stadig have holdt de to Grænser konstante og søgt at fremstille den Lysning, der for det 
subjektive Skøn laa midt mellem de to andre, har Delboeuf ladet den mørke og den 
midterste være konstante og varieret den lyse. Det er altsaa vort %, der ved de Delboeufske 
Forsøg har været den variable Størrelse. Da vi nu have fundet: 
2 
v? > dh hvoraf følger k < T 
2 
3 _v 
saa maa altsaa Delboeufs Forsøg, saafremt de stemme overens med vore, vise hoop 
eller med andre Ord, det fundne Ah skal være mindre end det efter den Weberske Lov be- 
regnede, Dette er ogsaa Tilfældet. 
