250 18 
tive som positive Differenser, saa at vore teoretiske Betragtninger her ikke synes at slaa 
til Nu er imidlertid den første Gruppes Værdier gennemgaaende unojagligere end den 
andens, hvilket ses af, at Middelfejlene for hin ere storre end for denne, og tilmed har 
Belysningen i forste Tilfælde (Daglys) rimeligvis afveget betydelig fra den i sidste Tilfælde 
anvendte. Den større Unojagtighed medfører naturligvis, at der ikke kan lægges saa megen 
Vægt paa Resultaterne af den første som af den sidste Forsøgsrække, og hvad Belysningens 
Styrke angaar, saa har Delboeuf selv godtgjort, at den har en stor Indflydelse paa Resul- 
taterne. Da nu den af Delboeuf ved den her anførte Forsøgsrække benyttede kunstige 
Belysning meget nær har havt samme Styrke som den ved vore Forsøg anvendte, saa bliver 
det altsaa utvivlsomt, at de Delboeufske Forsøg vise ganske den samme Afvigelse fra 
Webers Lov som vore, for saa vidt som de ere udførte under omtrent de samme Forhold. 
Heraf følger da fremdeles, at de samme Aarsager, som ved vore Forsøg have fremkaldt 
Afvigelserne, ogsaa maa antages at have været virkende ved Delboeufs. Idet det nu i 
det følgende vil vise sig, at de omtalte Afvigelser for største Delen, om end ikke fuldstændig, 
skyldes Kontrasten mellem de tre Flader, som sammenlignes, saa synes hermed hele den 
Teori at maatte opgives, som Delboeuf støtter paa sine Forsøg. 
Kvantitativ Bestemmelse af Lyskontrasten. 
” 
Muligheden for at opnaa en kvantitativ Bestemmelse af Lyskontrasten viste sig 
ganske tilfældig ved nogle af de foregaaende Forsøg. Vi iagttoge nemlig undertiden, at den 
variable Skive ved Kontrast mod den lyse Baggrund saa mørkere ud end den mørke Skive, 
tiltrods for, at dens Klarhed (objektive Lysning) var betydelig større end dennes. Og idet 
den variable Skives hvide Sektor voxede langsomt, naaede man et Punkt, hvor de to Skiver 
syntes at have samme Lysning, medens de objektivt afveg betydelig fra hinanden. Da nu 
denne objektive Differens, som Skiverne frembyde, idet de subjektivt ere lige lyse, maa 
give et Maal for Kontrastens Størrelse, saa er man altsaa i Stand til ved systematisk 
gennemførte Forsøg at finde Kontrastens Afhængighed af Forholdet mellem den inducerende 
og den reagerende Lysning. En saadan Undersøgelse foreligger hidtil ikke, og da den 
utvivisomt vilde være af Betydning ogsaa for andre Tilfælde end det specielle, der førte os 
til den, saa besluttede vi at gennemføre den saa fuldstændig som mulig. 
Selve Forsøgsanordningen er givet ved det allerede udviklede. En Skive, hvis 
Lysning vi ville kalde 7, ses mod en Baggrund, med hvilken den smelter fuldstændig 
sammen. Mod en anden Baggrund af Lysning 7 kontrasterer en Skive, der varieres saa 
længe, indtil man har fundet den Klarhed r, ved hvilken Skiven paa Grund af Kon- 
trasten har samme Lysning som i. Baggrunden I er altsaa den inducerende, Skiven 7 den 
reagerende og Skiven ö den inducerede, d. v. s. den ved Kontrasten fremkaldte, Lysning. 
