25 257 
jeg medtager kun dels saadanne, der ligesom af sig selv falde i Ojnene, dels saadanne, 
der ere af Betydning for vort Hovedproblem: Anvendelsen af Middelgradationernes Metode. 
1. Kontrasten mod en given Grund er ikke lige stærk for alle reagerende Lysninger. 
Den er == 0, naar den inducerende og reagerende Flade have samme Lysning (r — 1) og voxer 
derfra, som Kurverne vise, til et vist Maximum for atter at aftage. Dette gælder saavel for 
positiv som negativ Kontrast. Vi maa endvidere antage, at de Kurver, som angive Kon- 
trastens Variationer med 7, forløbe regelmæssig. Ti vel vise vore Kurver Uregelmessigheder 
i Mængde, men da Forsogene, som alt tidligere bemærket, ikke have kunnet udfores i en 
saadan Udstrækning, at alle Tilfældigheder kunde elimineres, saa er det sandsynligt, at 
større Nojagtighed ogsaa vilde føre til regelmæssigere Kurver. 
2. Saavel den positive som den negative Kontrasts Maximum synes at indtræde 
ved et konstant Forhold mellem Z og r. Direkte bevise dette kunne vi naturligvis ikke, 
da vi for en given Værdi af Z kun kende Kontrastens Størrelse for enkelte, vilkaarlig valgte 
Værdier af >. Det er altsaa højst usandsynligt, at de Verdier af r, paa hvilke Forsøgene 
have givet Maximum af Kontrast, virkelig ere de rette; vi maa tværtimod antage, at de 
egenlige Kontrastmaxima ville ligge etsteds mellem de fundne Maxima og de to nærmest 
lavere Værdier. Men gaa vi ud herfra, saa viser det sig netop meget sandsynligt, at de rette 
Kontrastmaxima ville falde paa Værdier af 7, for hvilke 7 — konst. Dette fremgaar af 
nedenstaaende Tabel. 
Tasez IX. 
re ee ae | 
71500 | 3,14 | 6,03 | 8,44 | 15,14 | 25,19 | 31,89 | 38,97 | 48,09 | 56,83 | 68,00 
Tm = | 4,95 | 17,19 | 26,50 | 32,45 | | | | Sau | 12,36 | 9,47 | 13,93 
Pme I = | 495 | 548 | 440 | 3,84 | | 4,62 | 3,90 | 6,00 | 4,90 
ber.7m — | 4,76 | 14,95 | 28,70 so | 3,18 | 5,29 
| 
| 
| 6,70 | 8,19 | 10,10 | 11,94 | 14,29 
| | | | 
Rækken J angiver her som tidligere de forskellige inducerende Grundes Lysning; 
Rækken 7 giver den til enhver ovenstaaende Værdi af Z svarende Værdi af 7, paa hvilken For- 
søgene have givet Maximum af Kontrast. I denne Række kan der naturligvis ikke ligefrem ind- 
føres alle de Værdier af r, paa hvilke Forsøgene tilfældigvis have givet de største Værdier for 
Kontrasten. Vore Kurver frembyde talrige, dels positive dels negative Grene, som stanse saa 
tidlig, at vi slet ikke kunne vide, hvor deres Maxima ligge; altsaa kende vi for disse Grene 
ikke Størrelsen 7. Kun hvor Kurven ved en Bøjning tilbage mod Abscisseaxen viser, at et 
Maximum er passeret, kunne vi vente, at det fundne r„ ligger i Nærheden af et virkeligt 
Kontrastmaximum, og kun for disse Tilfælde ere Værdierne opførte. — Den tredje Række 
indeholder Forholdene mellem de sammenhørende »„ og I. Disse Kvotienter ere beregnede 
Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og mathem. Afd. IV. 2. 33 
