27 259 
4. Af Forsøgene fremgaar det, at den negalive Kontrast ved den anvendte Belys- 
ning gennemgaaende er langt sterkere end den positive. Maximalværdierne for den forste 
er ifølge Tab. X betydelig større end den sidstnævntes, og dermed følger da, at ogsaa alle 
de andre maa være forholdsvis hojere. Men dette Forhold kan ikke finde Sted i alle Til- 
fælde; ti vi have netop ovenfor godtgjort, at den positive Kontrasts Maximalverdier voxer, 
og den negative Kontrasts Maximalværdier aftager, naar /, den inducerende Grunds Lysning, 
aftager. Altsaa have de her fundne Værdier kun Gyldighed for den anvendte Belysning, ti 
idet Belysningen varierer, forandres ogsaa /’s Størrelse, medens alle Forhold forblive kon- 
stante. Ved lavere Belysning vilde den positive og negative Kontrasts Maximalværdier, og 
dermed ogsaa de øvrige Værdier, have nærmet sig mere til hinanden, ved højere Belysning 
vilde de have fjærnet sig mere fra hinanden. Vi lære altsaa heraf, at der ikke tør tillægges 
ö É i—r 5 i É 
de absolute Verdier for Kontrasten — maalt ved ——— — nogen særlig Betydning, da disse 
A 
Storrelser ere afhengige af den tilfældig valgte Belysning; derimod kunne de ovenfor frem- 
satte Love godt have almindelig Gyldighed, da de ikke angaa den absolute Storrelse af 
2 7 Jee 
—, men kun dennes Variationer med r og J. 
Vi ville nu ikke opholde os længere ved disse Kontrastlove, da de staa i et temmelig 
fjernt Forhold til vor egenlige Opgave og desuden ikke kunne underkastes en udtemmende 
Behandling paa Grundlag af de her foreliggende Undersogelser. Men da vi nu have faaet 
Midler i Hende til at besvare det Sporgsmaal, ved hvilket vi tidligere stansede, optage vi 
den afbrudte Undersogelses Traad. 
Kontrastens Elimination. 
Forsogene over Middelgradationernes Metode havde givet os visse Afvigelser fra 
den Weberske Loy, og vi vare stansede ved det Sporgsmaal, om disse Afvigelser tydede 
paa, at Webers Lov ikke var strengt gyldig, eller om de muligvis kunde vere begrundede 
i Forsogsanordningen. Saafremt nemlig den positive og negative Kontrast under de givne 
Forhold ikke var lige stærk, saa maatte der nodvendigvis fremkomme Afvigelser fra Webers 
Lov, selv under Forudsetning af dennes fuldstendige Gyldighed; og hvis specielt den 
negative Kontrast var den stærkeste, maatte man netop finde for hoje Tal, saaledes som 
Forsøgene have givet dem.  Kontrastforsogene vise nu, at denne sidste Forklaring i høj 
Grad har Sandsynligheden for sig. Ti da Belysningen ved Undersogelserne over Middel- 
gradationernes Metode netop var den samme som ved Kontrastforsogene, og da disse vise, 
at den negative Kontrast under de givne Forhold gennemgaaende er sterkere end den 
posilive, saa kunne de fundne Afvigelser forklares herved. Men deraf folger, at hine For- 
seg ikke direkte kunne give os nogen Oplysning om den Weberske Lovs Gyldighed. Ti 
33* 
