260 5 28 
selv om Afvigelserne ogsaa kunne forklares ved den negative Kontrasts Overvægt, saa er 
dermed jo ikke givet, at denne har været den eneste virkende Aarsag. Først naar det paa 
en eller anden Maade lykkes os fuldstændig at eliminere Kontrasten, vil det vise sig, om 
de omtalte Afvigelser alene hidrøre fra denne, eller om der ikke muligvis endnu bliver en 
Rest tilovers, der viser, at Webers Lov ikke har nogen stræng Gyldighed. 
En Elimination af Kontrasten maa nu, ved Hjælp af vore Bestemmelser af dens 
Størrelse, kunne udføres paa følgende Maade. Kalde vi som tidligere den mørke og lyse 
Skives Lysning henholdsvis d og h, og de fundne Værdier for den variable Skive v,, naar 
denne ses mod mørk Grund, v,, nåar den ses mod lys Grund, saa stiller Sagen sig saa- 
ledes. Det fundne v, vil, da det kontrasterer mod den mørke Grund, synes lysere, end det 
objektivt er, men hvilken Lysning det derved faar, vide vi ikke. Imidlertid gælder det 
netop om at finde denne ubekendte Lysning z, da det maa være den, der vurderes som 
Midten mellem d og h. Ti v, er jo nemlig den reagerende og x den inducerede Lysning, 
YAM 
men heraf folger: - 
PB k,, hvor k, betegner Størrelsen af v,’s Kontrast mod d, hvilken 
er posiliv, da v, > d. Hvis man altsaa ved specielle Kontrastforsøg har bestemt k,, saa 
kan æ findes af Ligningen: 
Fi = ali Oa eh TE els ete men FEE oo Lig. 3. 
Paa aldeles tilsvarende Maade kunne vi af v,, Klarheden af den variable Skive, naar denne 
ses mod lys Grund, udlede en ny Bestemmelse for Midten. Da v, formorkes, lider negativ 
Kontrast, maa man sette: 
a, = —k,, altsaa x—v, = —h,v,5 = mll—k)..... Lig. 4° 
Her betegner k, Størrelsen af v's Kontrast mod À taget uden Fortegn. Ved disse to Be- 
stemmelser af 2 skulde man naturligvis komme til samme Værdi, men da den experimentale 
Bestemmelse af v,, v,, k, og k, i Almindelighed vil give Anledning til mindre Fejl, vil man 
rimeligvis komme til forskellige Verdier, hvis Middeltal M da kan tages som den rette. 
Saafremt nu Webers Lov er strengt gyldig, saa skal: 
M = Van. 
Gaa vi nu over til at eliminere Kontrasten ved denne Metode, saa vise vore tidligere 
Forsøg sig desværre ikke ret anvendelige. For det første ere de, som tidligere omtalt, ikke 
ubetinget paalidelige, og for det andet kende vi ikke Størrelsen af Kontrasten mod de Bag- 
grunde, som dér have fundet Anvendelse. Denne Ulempe lod sig vel overvinde, idet vi 
paa Grundlag af de i Tab, VIII givne Værdier ved Konstruktion eller Beregning kunne 
finde Kontrastens Størrelse ogsaa for andre Værdier af 7, men rigtignok kun under den 
Forudsætning, at Kontrasten for et givet » varierer proportionalt med /. Da denne Forud- 
sætning neppe er rigtig, saa vil der derved indføres en Fejl, som kan faa en betydelig Ind- 
